Після «Катріни» в Новому Орлеані
всі думали, що нам дуже пощастило,
і все буде добре.
І все й було добре.
Визирнуло сонце, вода відступила.
А потім ми дізналися, що прорвало дамби.
Вода стала заливати місто,
і ніщо не могло її зупинити.
Ви розуміли, як погано буде в Меморіальній лікарні?
Ніхто не розумів.
Що з пережитого
вразило вас найбільше?
Що вразило?
Мене найбільше вражає те, що все тривало лише п'ять днів.
П'яти днів вистачило, щоб усе розвалилося.
Як усе це переживала доктор Поу?
-Як вона… -Як вона…
Як вона поводилася протягом цих п'яти днів?
Як і всі.
Обставини змушують людей проявити свою суть.
Бредіть у воді
П'ЯТЬ ДНІВ У ЛІКАРНІ
Бредіть у воді, діти
Бредіть у воді
Бредіть у воді, діти
Бредіть у воді
Господь збурить ці води
Чоловік спустився до річки
Господи, чоловік спустився до річки
Чоловік спустився до річки
Спустився туди помолитися
Бредіть у воді
Бредіть у воді, діти
ЗА МОТИВАМИ КНИЖКИ ШЕРІ ФІНК
Бредіть у воді
Бог збурить цю воду
ДЕНЬ ТРЕТІЙ
Коли нас звідси вивезуть?
Добре. Це…
Так. Впустимо трохи повітря.
Я знаю, тут душно й спекотно.
Але прошу всіх постояти спокійно й послухати мене.
Хоч би що ви чули,
хоч би що кажуть люди, я розповім усе, як є.
Дамбу на каналі 17 вулиці прорвало.
Може, й кілька інших дамб. Міські насоси не працюють.
Рівень води в озері зріс і ростиме далі.
Лікарню затопить. Можливо, до другого поверху.
Нам треба евакуюватися, і треба починати вже зараз.
Куди нам евакуюватися?
Надворі мародери.
Зачекайте. Я не знаю, що там надворі,
але сюди йде стіна води висотою 4,5 метра.
Ми будемо відрізані від світу, без електрики,
а коли затопить підвал – втратимо продукти й запаси.
-Ліки вже закінчуються. -Навіщо евакуюватися,
якщо тут нацгвардія?
Не знаю, як довго вони тут будуть.
Їх перекинуть на інші об'єкти.
Нам треба звідси вибратися
до того, як у будівлі повністю зникне електрика.
У нас є генератори.
Коли вода підніметься до 1,20 метра, вона заллє розетки,
і електрика вимкнеться.
Вода прибуває зі швидкістю 30 см/год.
У найгіршому випадку в нас є чотири години.
-Чудово. -Може, більше, якщо пощастить.
Як нам вивезти пацієнтів?
Ми попросили в нацгвардії машини,
у наших підрядників – карети швидкої.
Сандра переписується з «Тенет»
про те, чи зможуть вони надати нам приватні вертольоти. Берегова охорона…
А вони зможуть? Вертольоти зможуть тут приземлитися?
Коли востаннє використовували посадковий майданчик?
Коли нас відвідував Папа Римський.
Це було в 1991 році.
Папа приїжджав у 1987 році.
Чудово.
Вісімнадцять років?
Справді?
Його не використовували 18 років?
Навіть, якщо його можна використовувати,
вантажні ліфти не під'єднані до системи аварійного електрозабезпечення.
Вони не працюють.
Підняти пацієнтів з лікарні на майданчик неможливо.
Хтось із вас має інженерний досвід?
Хоч якийсь?
-Ну? -Я.
Ідіть з Еріком, перевірте майданчик.
Визначте, чи він витримає.
Визначити? Як?
Треба, щоб ви визначили.
-Ходімо. -Гаразд.
Ми знайдемо спосіб підняти пацієнтів на майданчик.
Щось придумаємо.
А зараз прошу вас поговорити зі своїми командами.
Вода в місті забруднена.
Не використовуйте воду з кранів, не пийте її.
Бутильовану воду треба розподілити між 2 000 людей.
Привіт. Це Вінс. Ми з Анною не можемо відповісти.
Вінсе, це знову я.
Подзвони мені якнайскоріше.
Зі мною все гаразд. Але подзвони.
-Підійдіть до мене. -Що сказали на зборах?
Прошу всіх підійти.
Будь ласка, поводьтеся дуже спокійно. Добре?
Даян. Вони евакуюються.
Хто евакуюється?
Меморіальна лікарня. Я чула, всіх вивозять.
-Доведеться евакуюватися. -З поверху?
-З лікарні. -Коли?
Зараз. Негайно.
А нас візьмуть? Як нам вивозити наших пацієнтів?
Хто тут головний?
-Даян. -Будьте з мамою.
-Що тут діється? -Залишайтеся з мамою, добре?
Ісусе, я хочу бути біля хреста
Дорогоцінний фонтан
Для всіх людей цілющій потік
Ллється з Голгофи
Я чекатиму біля хреста
З надією і довірою
Доки не дістануся золотого берега
ШВИДКА ДОПОМОГА
За річкою
Вода прибуває.
Парковка вже під водою.
Залишайтеся поряд з мамою. Добре?
Так. Я тут.
Мабуть, навколо міста розставлені блокпости.
З міста випускають, а в місто нікого не пускають.
Якщо знайдемо штаб операції або збірний пункт
і оформимося волонтерами,
то зможемо потрапити в місто й добратися до лікарні.
А що як ми все це зробимо, а маму вже вивезли…
А що як ні?
Що як її не можуть вивезти?
Нема електрики, вода прибуває.
Але ж це лікарня.
Без електрики це не лікарня, а просто будівля.
Хай там як, краще нам туди потрапити,
ніж сидіти тут і молити Бога про дзвінок, якого не буде.
Це ж моя мама. Я її не покину.
Треба знайти пожежну станцію.
У місті збиратимуть працівників служб НС.
Може, вдасться пристати до них і так потрапити в місто.
Ми доберемося до мами.
Хай що для цього потрібно зробити.
Сьюзан?
-Я Даян Робішо з «Лайфкер». -Привіт.
Ви евакуюєте лікарню?
Так.
Чому я щойно про це дізналася?
Як нам евакуювати наших пацієнтів?
Ви – приватна лікарня. У вас нема власного плану?
Ми не можемо ні з ким зв'язатися. У нас навіть нема лікарів.
Можете зв'язатися з керівництвом?
Може, вдасться.
Хай зв'яжуться з береговою охороною чи приватним авіаперевізником.
Якщо наш вертолітний майданчик у нормі, я вам скажу.
І дайте мені список ваших важких пацієнтів.
У нас більшість – важкі.
Дайте список, і ми зробимо, що зможемо.
Але поки що ми й самі врятуватися не можемо.
Є новини?
У мене є телефон якогось офіцера ВПС нацгвардії.
Це телефон у Батон-Руж.
-Він координує… -Ти дзвонила?
-Не додзвонилася. -А «Тенет»?
-Я пишу їм імейли, але… -Напиши ще раз і скажи,
-що в нас закінчується час. -Я сказала…
Вони ж наша материнська корпорація.
Скажи, що в нас є чотири години.
Потім не буде струму. Хай поможуть.
Я намагаюся.
Я знаю. Знаю.
Повідом мене, якщо будуть хоч якісь новини. Добре?
Так.
Сьогодні ми часто спостерігали,
як вертольоти й рятувальники по одному знімають людей,
сотні людей, з дахів.
ДАЛЛАС
Новоорлеанці думали, що лихо їх оминуло,
однак вода прорвала дві найбільші дамби й місто затопило.
Канал-стріт стала каналом.
Місто ще багато днів буде непридатне для життя.
Місто, що лежить нижче рівня моря, тепер під водою.
Уночі в системі дамб, яка захищає Новий Орлеан, сталися два прориви.
Одне з двохсот…
Нам щойно знову написали з Меморіальної в Новому Ор…
-Що? -Меморіальна, Новий Орлеан.
Їм треба евакуювати пацієнтів.
Усе було затоплено.
Схоже, в них там паніка.
-Що будемо робити? -Робити? Наприклад?
Є якась інструкція на випадок надзвичайних ситуацій або…
Просто перешли цей лист далі.
Тут багато адресатів. Ніхто не відповідає.
Не знаю, що тобі сказати.
Майкле, прогнозовані дані для Південної Каліфорнії. Підпишеш?
Так.
Зараз підписати?
Хочу відправити їх до завтра.
Давай пізніше.
-Але треба їх роздрукувати. -Я скоро повернуся.
-Стіве. -Привіт.
Ми отримуємо імейли.
Одну з наших лікарень затопило після урагану,
-їм треба евакуюватися. -І що?
Вони просять допомоги.
-У нас є якась… -У нас?
У компанії є якась домовленість з медичними перевізниками
чи якийсь план евакуації? Чи хтось може…
Я не знаю про плани дій у надзвичайних ситуаціях.
А в Луїзіані нікого нема?
Ми ж відповідаємо за розвиток бізнесу.
Так.
Схоже, їм дуже потрібна допомога.
-Я не знаю… -Нічого.
Майкле, зачекай.
Як звати того віце-президента? Він служив у нацгвардії.
-Котрий? -Здається, Портіс.
-Пошукай його в довіднику. -Добре.
-Тримай мене в курсі. -Добре.
Офіс Алана Портіса.
Вітаю. Це Майкл Арвін з «Тенет» у Далласі. Я хочу…
Вибачте. Як вас звати?
Майкл Арвін. Я директор розвитку бізнесу «Тенет» на узбережжі.
У нас у Новому Орлеані невідкладна ситуація.
Принаймні одна наша лікарня потребує термінової допомоги, і я…
Містер Портіс у відпустці. Можу передати йому повідомлення.
-У вас є з ним зв'язок? -Містер Портіс у відпустці.
Лікарню, що належить нашій компанії, затопило. Їм потрібна допомога.
Я мушу поговорити з містером Портісом.
-Алло. -Зачекайте.
Зроби голосніше, будь ласка.
Тут глибина 30 см. Там – значно більша.
Дванадцять годин тому ми їздили по цих вулицях, і вони були сухі.
Містере Арвін.
Я тут.
-З'єдную з містером Портісом. -Алло.
Це Майкл Арвін.
Директор розвитку бізнесу «Тенет» на узбережжі.
Слухаю вас.
Невідкладна ситуація в Новому Орлеані. Нам пишуть,
що одній з лікарень потрібна термінова допомога,
а мені сказали, що ви служили в нацгвардії.
Це правда.
Скажіть, у вас є контакти когось у нацгвардії?
-Когось, кому я можу подзвонити… -Ні, нема.
Може, ви знаєте, з ким я можу зв'язатися…
Я зараз не в офісі.
Схоже, це екстрена ситуація, і зволікати не можна.
Дзвоніть у нацгвардію. Мабуть, вони там чимось керують.
САНДРІ КОРДРЕЙ ВИ ДЗВОНИЛИ В НАЦГВАРДІЮ?
ЯКЩО ВИ ПОЧАЛИ ЕВАКУАЦІЮ, МИ ТАК РОЗУМІЄМО,
ЩО НЕЮ КЕРУЄ НАЦГВАРДІЯ. УДАЧІ ВАМ.
МАЙКЛУ АРВІНУ
ТО ВИ КАЖЕТЕ, ЩО МИ САМІ ПО СОБІ, І ВИ НЕ МОЖЕТЕ НАМ ДОПОМОГТИ?
НІ. Я З ВАМИ. Я ВАМ ДОПОМОЖУ.
Мені потрібен телефонний номер
нацгвардії або берегової охорони Луїзіани.
Я почекаю.
…замало. Не готові і не можуть впоратися.
…прямують на узвишшя.
Давайте, швидше подавайте.
Ще. Ще. Отак.
Де ти, Агентство надзвичайних ситуацій?
Як нам евакуювати двісті пацієнтів цим шляхом?
Еге…
Гей, ходімо.
-Треба перевірити цю конструкцію. -Так.
Господи.
Ну що?
Корозія. Увесь метал проіржавів.
Наскільки?
Не знаю, наскільки. Кажу лише, що бачу.
Може, винесемо сюди медичну пилку,
розпиляємо шматок металу й подивимося, як глибоко проникла іржа.
Перед тим, як сюди почнуть сідати вертольоти,
треба переконатися, що ця штука витримає їхню вагу.
Добре.
-Фредді. -Слухаю.
Я спускаюся. Мені потрібна пила, якою можна пиляти сталь.
-Пиляти сталь? -Так. Треба швидко таку знайти.
Ні.
Ні!
Гей! Ідіть сюди.
-Я? -Ви! Ідіть сюди.
Вам потрібна допомога?
Так.
Охоронець 5-8-5, я на…
-Де я? -Баптистська Меморіальна лікарня.
Баптистська Меморіальна лікарня. Медики просять евакуювати їх.
Зрозумів.
Я можу взяти одну людину.
-Одну? -Так. Швидше.
Треба евакуювати майже 200 пацієнтів.
Треба визначити, кого вивозимо першим, кого – останнім.
Думаю, що найбільш хворих пацієнтів,
тих, що найбільше залежать від штучного життєзабезпечення,
треба вивозити першими.
Їх в реанімації більше двадцяти.
Ми не зможемо їх доглядати, якщо вимкнеться електрика.
Те ж стосується новонароджених на апаратах ШВЛ.
Вони не виживуть.
У нас є кілька вагітних з ризиками ускладнень, шість хворих на діалізі,
двоє пацієнтів після трансплантації кісткового мозку.
Усім їм треба терміново забезпечити догляд.
Після цього вивеземо стабільніших пацієнтів,
потім – цивільних з родинам, потім – персонал, останніми – лікарів.
Вибачте.
Згодні?
Так.
Добре. Нацгвардія пообіцяла
перевезти 35 хворих і післяопераційних пацієнтів вантажівкою.
Тридцять п'ять? І все?
Так вони сказали…
Там вертоліт. На майданчику вертоліт.
Чому пілот вертольота…
Я стояв там, махав. Він подумав, що я подаю сигнал.
-Каже… -Він з «Тенет»?
-Скільки вони пришлють? -Послухайте.
Він може забрати одного пацієнта. Зараз.
-Одного? -Одного.
-Новонароджені. Візьміть одного. -Добре.
Сандро, майданчик можна використовувати.
-Скажіть «Тенет», хай шлють вертольоти. -Добре.
Карен, вертолітний майданчик у нормі. Готуй пацієнтів.
Спочатку вивеземо новонароджених і пацієнтів реанімації.
Ясно.
Починаємо перевозити пацієнтів. Діймо.
Є вертоліт.
Беріть дитину в найважчому стані. Решту – готуйте до перевезення.
-Беріть малу Едмондс. -Добре.
Завалюйте ті двері.
Сюди.
Стіве, Я щойно говорив з Меморіальною.
Зачекайте.
Там можуть сідати вертольоти.
А лікарня в Батон-Руж готова прийняти пацієнтів.
Я дзвоню в приватні вертолітні компанії.
Лікарні в Атланті допоможуть з евакуацією.
Ні, без повітряних…
Керівництво каже, хай це робить берегова охорона й нацгвардія.
Я з ними зв'язався. Вони знають про ситуацію.
Атланта хоче допомогти.
Майку, це не авіаевакуація після автомобільної аварії.
Це повінь. Потрібна рятувальна операція.
Цим займуться військові. Вони знають, як це робити. Хай роблять.
Добре?
Добре.
Так. Я тут.
Там можуть сідати вертольоти, але ми чекаємо берегову охорону.
Так. Триматиму в курсі.
…можливий сценарій судного дня.
Вода продовжує підійматися небезпечно швидко,
Мер Рей Наґін каже, що як Армійський інженерний корпус
до ночі не залатає прорвану дамбу,
то центральні райони Нового Орлеана, навіть вищі рівня моря,
будуть повністю затоплені.
Обережно.
Обережно. Розвертаємо.
-Отак… -На «три».
-Готові? -Раз, два, три.
Так.
Тримайте його рівно.
-Помалу. -Сходи.
-Тихенько. -Повертаємо.
Готові? Дивіться під ноги.
Отак.
-Не можу підняти вище. -Добре.
Трохи повільніше. О боже.
-Давайте. -Так.
Усе гаразд.
Чекайте. Треба дати їй кисень.
-Дайте секунду. -Як вона?
Добре? Ходімо.
Готові?
Усе. Піднялися.
Чого ви, бляха, так довго?
-Ліфти не працюють. -То придумайте щось.
Там потрібна поміч, а ми марнуємо тут час.
Заносьте її. Не баріться.
-Треба летіти. -Скоріше.
Відійдіть!
-Відійдіть! -Вона не повернеться.
Ми готові!
Можна летіти!
Якщо новонароджених можна вивезти вертольотом,
транспортом нацгвардії – 35 пацієнтів,
то скільки залишиться?
Сто п'ятдесят пацієнтів, а ще – лікарі, персонал і цивільні.
Треба визначити порядок евакуації пацієнтів.
Ті, хто відмовились від реанімації – останні.
Чому?
Вони вже підписали заяву «не реанімувати».
Вказали, що не хочуть, щоб їх рятували.
Ну, це не…
Та заява не означає, що людину не треба рятувати.
Це відмова від серцево-легеневої реанімації.
Якщо люди таке підписують, це значить, що вони смертельно…
Ні. Це…
-Ти не розумієш, що це значить… -Ні, Річарде.
Навіщо надавати пріоритет таким пацієнтам?
У нас в реанімації лише четверо підписали таку заяву.
І ми зараз обговорюємо лише крайній випадок.
Якщо можна вивезти чотирьох здорових пацієнтів замість смертельно хворих…
Думаю, при цій розмові має бути присутня Сьюзан.
Вона ж головна. Так?
Отут.
Їдьте.
Проїжджайте.
Добре. Отак.
Повільніше. Бережіть воду.
І залиште трохи собі,
бо якщо будете зневоднені, ви їм не допоможете.
Джейн.
Що сталося? Кардіомонітор відімкнений.
Нам сказали не надавати другорядну допомогу,
-бо ми евакуюємо пацієнтів. -Хто сказав?
-Доктор Кук сказав… -Байдуже.
Це моя пацієнтка. Увімкніть її монітор.
Я мушу спитати д-ра Кука.
Перепрошую?
Я мушу спитати…
Ви ні в кого не мусите питати. Увімкніть монітор.
Хоча… До біса.
Я сказав припинити надавати другорядну допомогу.
Ця жінка не другорядна. Її треба постійно моніторити.
-Я… -Відімкніть монітор.
-Якщо хочете щось сказати… -І не вмикайте, поки не скажу.
-Але це моя пацієнтка! -У нас нема часу на дурниці.
Я головний на цьому поверсі і сказав вам, що робити.
Мною не буде командувати якийсь інтерн.
Ви зрозуміли?
Як паскудно…
ПОЖЕЖНА ЧАСТИНА МІСТА ДЖЕФФЕРСОН
Хто тут головний?
Отой мужик.
Дякую.
Ви марнуєте свій час.
Сер, ви головний?
Хто ви такий?
Ми хочемо допомогти.
Якщо ви їдете в Новий Орлеан, ми хочемо допомогти, чим зможемо.
-Цивільних не беремо. -Ми не цивільні.
Я парамедик.
Я керую програмою навчання парамедиків у коледжі Нуньєс у Чалметті.
Подзвоніть і спитайте. Я Сандра Леблан.
Я добрий спеціаліст і хочу допомогти.
Джиммі, принеси документи.
Заповніть анкети.
Імена, професії, імена найближчих родичів.
У вас тут багато народу. Коли вирушаєте?
-Не знаю. -Чого ви чекаєте?
Щоб хтось придумав, що нам робити.
Прибула вантажівка нацгвардії.
У нього нормальний рівень кисню.
-Усе добре. Насичення киснем. -Добре.
НЕ ВИЩЕ 2.7 МЕТРА
Проїжджай. Обережно.
Як ви? Нормально?
-Я за вами. -Усе нормально.
Вона в нормі.
Обережно.
Усе. Більше не заберемо.
-Ідете? -Обережно.
Усе добре, манюня.
-Куди ви їх везете? -У Техас.
Там найближча лікарня?
Нам так наказали. Туди й поїдемо.
Тобі допоможуть.
То куди вони їдуть?
Пригніться, поки не виїдемо.
Так. Піднялися.
Усе.
Там лише 20 пацієнтів. Ви мали забрати 35.
У нас нема місця.
-Коли буде наступна вантажівка? -Щойно це буде можливо. Ви їдете?
Їдь.
Ні. Ти їдь.
Усе добре. І що мені робити в Техасі?
Усе добре.
І що нам робити?
Усе добре. Скоро приїде ще одна.
Вона вже їде.
Усе.
Їдемо.
Безглуздя якесь.
Де вертольоти?
Чорт.
Де чортові вертольоти?
Скажи комусь, що вертольотів нема.
Чорт.
Гей! Назад!
Гей! Назад! Відходьте!
Сьюзан, ми не можемо стримувати воду. Вона заллє електрощити.
Ми втратимо генератори.
Ти казав, є чотири години.
Я казав «у найкращому разі». У нас лічені хвилини.
Сьюзан, вертольотів нема.
Ми підняли немовлят на майданчик, а вертольотів нема.
Сандро, де вертольоти?
У нас на майданчику діти.
Не знаю. Казали, що вони будуть.
Нам негайно потрібні вертольоти.
ДЕ ВЕРТОЛЬОТИ?
НАМ ТРЕБА ЕВАКУЮВАТИ ДІТЕЙ. ПРОСИМО ВАС.
Іде третій день після урагану, а люди застрягли в місті,
сподіваючись, що їх урятує випадковий вертоліт.
Незадоволення темпом федеральних спроб порятунку
досягло точки кипіння.
Сьогодні люди гостро критикують владу. Мер Нового Орлеана.
Піднімайте зади й давайте щось робити.
Вирішимо цю найбільшу кризу в історії країни.
ДОПОМОГА ПОТРІБНА НЕГАЙНО
-Давайте. -Ми не врятуємо щитів!
Виходимо звідси. Це занадто небезпечно. Ходімо.
Скоріше.
Сестро, все буде добре?
ШВЛ не працюватимуть без електрики.
Тривають пошуково- рятувальні операції після того, що АНС
називає найзначнішим природним лихом в історії США.
…руйнівний потенціал,
бо Кресент-Сіті лежить нижче рівня моря.
Сьогодні опустилася темрява.
Чути крики людей, що звуть на допомогу.
Чути скавчання собак.
І ті, і ті опинилися в пастках і надіються, що їх урятують.
Але на сьогодні рятувальники вимушені припинити роботу.
Вода все ще заливає місто. Ситуація погіршується.
Сотні, якщо не тисячі, людей
сидять на дахах чи на горищах і чекають порятунку.
Річ не лише в повені. Тут небезпечно.
На вулицях – насилля, мародерство, снайпери. Небезпечна ситуація.
У Новому Орлеані обговорюють
можливу евакуацію двох місцевих лікарень.
Але ми щойно дізналися, що її тимчасово відклали.
Поступають звіти про численні прориви
дамб по всьому місту.
Рівень води росте, панує хаос, місто охоплює криза.
Не знаю, як пояснити людям, що тут насправді діється.
Вони просто не уявляють…
Вода затоплює район за районом.
Кількість людей, що опинилися в пастці, зникли або загинули, невідома.
Хочете трохи води?
-Як ви? -Сьюзан, як у вас справи?
Дала мамі трохи відпочити.
Ви всі цілий день на ногах. Я подумала, що дехто може відпочити.
Розкажіть усім у своєму відділенні,
що вантажівок нацгвардії більше не буде.
Вода піднялася надто високо
і нацгвардія відкликає своїх людей.
А як же наші люди?
Керівництво робить, що може.
У лікарнях немає води і електрики.
Скільки вони протримаються?
Як вивезуть з міста критично хворих?
У нас є трохи води, дуже мало води.
Усе розділено на порції.
Ми найбільше переживаємо через те,
що більшість ШВЛ працює від акумуляторів,
а їх у нас нема.
Коли акумулятори сядуть, пацієнти помруть.
Кілька секунд тому Новий Орлеан струхнули потужні вибухи.
Місто виходить з-під контролю, панує анархія…
Є новини? Накази вирушати?
Ні.
Господи.
Гаразд. Забудьмо про це.
Знайди найближчу пошуково-рятувальну базу. Годі сидіти.
Добре.
Екіпіруйтеся. Ми вирушаємо.
Усі по машинах.
Обов'язково візьміть з собою води.
-Нарешті. -Їдьмо.
-Куди ми їдемо? -Не знаю. Головне – їдемо.
Візьміть ліхтарі. Робота чекає.
Так. Їдьмо. Беріть запасні акумулятори.
Вирушаємо.
Вантажте оснащення.
Нема нічого ціннішого за життя.
Анічогісінько.
Знаю. Повірте мені.
Але дякую, що нагадали.
Хлопчик чи дівчинка?
Не знаю.
Серйозно? Ви мене дурите.
У житті залишилося так мало сюрпризів.
Знаєте, справжніх, хороших сюрпризів.
Господь благословив мене одним. Чекатиму, коли все проясниться.
Не треба сумувати.
Якщо ви будете сумна, то й мені буде сумно.
Нам обом є заради чого жити.
Цього достатньо.
Добре.
Даян.
Даян, у пацієнта зупинка серця.
Що сталося?
Пульсу нема. Фібриляція шлуночків. Дихання нема.
Він не відмовлявся від реанімації.
Іди в Меморіальну. Скажи, в нас зупинка серця й потрібен лікар.
Привезу реанімаційний візок.
Нам потрібний лікар.
-«Лайфкер». Блакитний код. -У вас нікому цим зайнятися?
У нас нема лікарів. Потрібен хоч хтось.
Докторе Поу, блакитний код на сьомому поверсі.
Я – туди. Викличте реаніматолога.
-Куди? -Сюди.
Заряджаю.
-Усім відійти. -Можна?
Можна.
-Є розряд. Можна? -Можна.
-Тисни. -Що тут?
Чоловік, 73, одностороння пневмонія, хронічна хвороба легень,
коліт, діабет, переривчаста серцева аритмія.
-Давно зупинка? -Десять хвилин.
О боже.
-Є друга доза адреналіну. -Спробуй ще.
Серцебиття відсутнє.
Продовжуємо.
Давайте його інтубуємо. Перестаньте тиснути.
Якнайшвидше.
Пульсу нема.
Нічого.
Тисніть.
Нема. Нема.
Не реагує.
Є інтубація. Качаю повітря.
Кров'яного тиску нема. Продовжуйте тиснути.
Ну що?
Нічого. Продовжуй тиснути.
Є серцебиття?
Нема.
Давай.
Припиніть тиснути.
Час смерті – 10:15.
Отак усе й почалося.
Ми в темряві. У ізоляції. Без електрики.
Ви зробили, що могли.
Зробили все, що могли.
Дякую.
Ні, ви не уявляєте, як це.
Навіть для нас, лікарів, смерть…
не буденність.
Ми рятуємо життя. Рятуємо.
І от ми не можемо їх рятувати…
Усе може швидко розвалитися.
Того, що сталося потім, ми не змогли зупинити.
Я не зміг.
Що ви не змогли зупинити, докторе?
Не змогли запобігти тому, що люди вмирали?
Чи тому, що їх убивали?
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко