Dagen efter att Katrina slog ner i New Orleans,
trodde alla att vi haft sån tur,
att allt skulle bli bra.
Och det var bra.
Solen sken, vattnet sjönk undan.
Och sen hörde vi att vallarna gett vika.
Mängder av vatten började forsa in i stan,
och det gick inte att stoppa.
Hade ni nån aning om hur illa det skulle bli på Memorial?
Ingen visste.
När du ser tillbaka på vad som hände,
vad utmärker sig mest för dig?
Vad som utmärker sig?
Det är nog det faktum att det bara var fem dagar.
Det tog bara fem dagar för allt att rasa.
Hurdan var dr Pou under allt det här?
- Hur hon var… - Hur var…
Om ni skulle beskriva hennes beteende under de fem dagarna?
Samma som alla andras.
Omständigheterna avslöjar vem man verkligen är.
BASERAT PÅ SHERI FINKS BOK
När tänker de hämta oss?
Åh! Det är bra. Det är… Det är…
Okej. Det släpper in lite luft. Jag vet att det är kvavt och hett,
men alla måste hålla sig riktigt stilla och lyssna.
Vad ni än har hört,
vilka rykten som än går, så ska jag säga som det är.
Vallen vid kanalen på 17th Street har gett vika.
Kanske ett par andra. Och stans pumpar funkar inte.
Vattnet forsar in, och det kommer att fortsätta forsa in.
Sjukhuset kommer att översvämmas, kanske till andra våningen.
Vi måste evakuera, och vi måste sätta igång nu.
Evakuera vart?
Det sker plundringar utanför.
Jag vet inte vad som pågår där ute,
men det är fem meter vatten på väg hit.
Vi kommer att bli isolerade, utan ström,
och när källaren översvämmas förlorar vi resten av vår mat och våra förnödenheter.
- Vi har redan medicinbrist. - Varför evakuera
när Nationalgardet är här?
Jag vet inte hur länge de kan stanna.
De sänds ut över hela stan,
och vi måste härifrån innan vi förlorar resten av strömmen i byggnaden.
Vi har reservelverk.
När vattnet når 1,2 meter kommer det att översvämma elcentralerna,
och de kommer att stänga ner.
Det kommer in cirka tre decimeter vatten i timmen,
så i värsta fall har vi fyra timmar på oss.
- Toppen. - Allt annat än det är tur.
Hur får vi ut patienterna?
Vi har pratat med Nationalgardet om att få hit några fordon.
Vi pratar med våra transportfirmor om att få hit några ambulanser.
Sandra har mejlat Tenet
för att se om de kontraktera några privata helikoptrar, eller om Kustbevakningen…
Kan de ens det? Jag menar, kan helikoptrar ens landa här?
När var senaste gången nån använde landningsplattan?
Det var när påven var här.
Det var 1991.
Påven var här 1987.
Perfekt.
Arton år?
Allvarligt?
Är det 18 år sen ni använde plattan?
Även om plattan är funktionsduglig,
så är garagehissarna inte kopplade till reservelverken.
De fungerar inte.
Det finns inget sätt att få patienterna direkt från sjukhuset till plattan.
Har nån av er nåt slags ingenjörsbakgrund?
- Någon? - Japp.
Gå med Eric och undersök landningsplattan.
Du måste avgöra huruvida den är stabil eller inte.
Avgöra? Hur då?
Du måste avgöra det.
- Kom så går vi. - Okej.
Vi hittar ett sätt att få patienterna till plattan.
Vi kommer på nåt.
Just nu måste ni alla börja prata med era arbetslag.
Det kommunala vattnet är förorenat.
Använd inte det, drick inte från några av kranarna.
Och flaskvattnet måste vi få att räcka till 2 000 personer…
Hej. Det är Vince. Anna och jag kan inte svara.
Vince, det är jag igen.
Ring mig så snart du kan.
Jag är okej, men ring mig.
- Kan alla komma hit? - Vad sa de på mötet?
Allihop, kom hit, är ni snälla.
Ni måste hålla er väldigt lugna, okej? Kan ni det?
Diane? Diane. De evakuerar sjukhuset.
Vem evakuerar?
Memorial. Jag hörde att de forslar ut alla.
- Vi måste evakuera. - Evakuera våningen?
- Hela sjukhuset? - Evakuera när?
Nu. Nu direkt.
Tar de oss med sig? Hur ska vi få ut våra patienter?
Vem är ansvarig?
- Diane? - Stanna hos din mor.
- Vad står på? - Stanna bara hos din mor, okej?
Jesus, bär mig i din famn
En helig källa
Skänker bot åt alla nu
Som sig till Jesus sälla
Väntar nu vid korset här
Hoppet aldrig sviker
Jesus mig på vägen bär
Ej från min sida viker
Det kommer in vatten.
Det börjar fylla parkeringen.
Stanna bara där. Stanna bara hos min mamma, okej?
Ja, jag är här.
De har nog kontrollstationer runtom i stan,
för att släppa ut folk, men inte in.
Om vi kan hitta en operationsbas eller samlingspunkt,
och se till att få volontärpass,
kan vi ta oss in i stan och till sjukhuset.
Ja, men om vi gör allt det här och de redan har fått ut din mamma, så…
Men om de inte har det?
Tänk om de inte kan?
De har ingen ström och vattnet stiger.
Men det är ett sjukhus.
Utan ström är det inget sjukhus. Det är bara en byggnad.
Oavsett hur, är det bättre att komma dit
än att stanna här och be till Gud om ett samtal som aldrig kommer.
Hon är min mamma. Jag lämnar henne inte.
Vi borde leta upp en brandstation.
Stan lär kalla in krispersonal, och då kanske vi kan ta oss in med dem.
Vi ska hämta din mamma.
Oavsett hur, så hämtar vi henne.
Susan?
- Diane Robichaux från LifeCare. - Hej.
Evakuerar ni sjukhuset?
Ja.
Varför får jag veta det först nu?
Hur ska vi evakuera våra patienter?
Ni är ett privat sjukhus. Har ni ingen egen plan?
Vi kan inte kontakta nån. Vi har inte ens några av våra läkare där uppe.
Kan ni inte kommunicera med er bolagsledning?
Jag menar, knappt.
Se om de kan kontakta Kustbevakningen eller privata charterflyg,
så meddelar jag dig om vår helikopterplatta är funktionsduglig.
Och ge mig en lista över era kritiska patienter.
- Det är de flesta av dem. - Ge mig en lista så gör vi vad vi kan,
men just nu kan vi inte ens hjälpa oss själva.
Några framsteg?
Jag har ett nummer till nån på Flygnationalgardet.
Det är ett Baton Rouge-nummer.
- Han ska samordna… - Har du ringt?
- Jag kom inte fram… - Och Tenet?
- Jag har mejlat dem, men… - Mejla dem igen och säg
- att tiden rinner ut. - Jag sa…
De är vårt moderbolag, för Guds skull.
Säg att vi har fyra timmar kvar innan vi förlorar strömmen och behöver hjälp.
Jag försöker.
Det vet jag. Det vet jag. Meddela bara mig när du hör nåt, okej?
Ja.
Det här var en vanlig syn i dag.
Helikoptrar och räddningsteam, som lyfte ut människor en efter en,
i hundratal, och alla från tak.
New Orleans trodde att de hade skonats från det värsta.
Sen brast två stora vallar och stan har långsamt fyllts med vatten.
Canal Street är nu en kanal.
Stan kommer att bli obeboelig i många dagar.
Stan som är belägen under havsnivån ligger nu under havsytan.
Över en natt brast två av vallarna som skyddar New Orleans.
En av 200…
Vi fick just ännu ett mejl från Memorial.
- Vad? - Memorial, i New Orleans.
De måste evakuera patienter.
Allt är översvämmat.
Det låter väl lite panikartat?
- Vad ska vi göra? - Göra? Typ…
Finns det nåt slags krisförfarande eller nåt…
Vidarebefordra bara mejlet till nån.
Mejlen har flera mottagare. Ingen svarar.
Inte vet jag.
Michael. Proformadokumenten för South Carolina, kan du signera?
Ja.
- Måste det göras nu? - Jag vill skicka ut dem innan i morgon.
Kan vi göra det här senare?
- Vi måste få dem i tryck. - Jag kommer strax.
- Steve? - Hej.
Vi får en massa mejl.
Ett av våra sjukhus är översvämmat efter orkanen,
- och de måste evakuera. - Okej?
De ber om hjälp.
- Jag undrar om vi har några… - Vi?
Har företaget några avtal med sjuktransportföretag
eller finns det en evakueringsplan? Finns det nån…
Jag känner inte till nån evakueringsplan.
Finns det inte nån i Louisiana?
Vi hanterar företagsutveckling.
Visst.
Men de verkar behöva akut hjälp.
- Jag vet inte. - Men…
Du, Michael. Vänta.
Vem är den där vice-VD:n? Som tjänstgjorde i Nationalgardet?
- Vem? - Jag tror han heter Portis.
- Sök upp honom i företagsregistret. - Toppen.
- Okej. Håll mig uppdaterad. - Det ska jag.
Alan Portis kontor.
Det här är Michael Arvin från Tenet i Dallas. Jag försöker…
Ursäkta, hur var namnet?
Michael Arvin. Jag är chef för affärsutveckling på sydkusten för Tenet.
Vi har en krissituation i New Orleans.
Ett av våra sjukhus, åtminstone ett, efterfrågar krishjälp och jag…
Mr Portis är på semester. Jag kan ta ett meddelande.
- Kan ni nå honom? - Mr Portis är på semester.
Ett av bolagets sjukhus översvämmas och behöver hjälp.
Jag behöver verkligen tala med mr Portis.
- Hallå? -Dröj kvar, tack.
Kan du öka volymen på tv:n lite?
Vattnet här är tre decimeter djupt. Vattnet där, mycket djupare.
För tolv timmar sen körde vi på de här vägarna och de var helt torra.
Mr Arvin?
Ja, jag är här.
-Mr Portis är på linjen. - Hallå.
Mr Portis. Michael Arvin.
Jag är chef för företagsutveckling på sydkusten för Tenet.
Ja?
Vi har en kris i New Orleans. Vi får mejl där ett av våra sjukhus begär assistans,
och ni lär ha tjänstgjort i Nationalgardet.
Det stämmer.
Har ni några kontakter på Nationalgardet?
- Nån jag kan kontakta… -Nej, det har jag inte.
Kan ni komma på nån som jag kanske kan kontakta…
Jag är inte på kontoret just nu.
Mejlen låter angelägna. Det här kan nog inte vänta.
Ring Nationalgardet. De samordnar nog nåt.
TILL: SANDRA CORDRAY HAR DU PROVAT NG?
OM NI BÖRJAR EVAKUERA SÅ ÄR DET VAD VI FÖRSTÅR
NATIONALGARDET SOM KOORDINERAR.
TILL: MICHAEL ARVIN
MENAR DU ATT VI FÅR KLARA OSS SJÄLVA OCH ATT NI INTE KAN HJÄLPA OSS?
NEJ. JAG FINNS HÄR, JAG SKA HJÄLPA ER.
Ja. Jag försöker få tag i ett nummer
till Nationalgardet eller Kustbevakningen i Louisiana.
Ja, jag väntar.
…oförberedda och överväldigade.
…på väg mot högre mark.
Kom igen. Vi behöver fler.
Fler. Fler, fler, fler, fler. Där, ja. Kom igen.
VAR ÄR NI, FEMA?
Hur ska vi få upp 200 patienter hit den här vägen?
Ja.
Kom igen.
- Vi måste kolla strukturen. - Ja.
Herregud.
Ser du nåt?
Det är korrosion. Överallt, all metall.
Hur illa?
Inte vet jag. Jag kan bara säga vad jag ser.
Vi kan kanske få upp en bensåg.
Såga i en del av metallen och se hur genomträngande korrosionen är.
Innan vi börjar landa några helikoptrar här uppe,
måste vi fan se till att den klarar tyngden.
Okej.
- Freddy. -Ja.
Jag kommer ner. Jag behöver nåt slags såg. En bågfil.
-Bågfil? -Ja, och jag behöver den fort.
Nej.
Nej!
Hördu! Kom hit.
- Jag? - Du! Kom hit.
Behöver ni hjälp?
Ja.
Gardet 5-8-5, jag är på…
- Var är jag? - Baptist Memorial Hospital.
Baptist Memorial Hospital. Sjukvårdspersonal begär evakuering.
Uppfattat.
Jag kan evakuera en person.
- En? - En. Skynda dig.
Vi har nästan 200 patienter att evakuera.
Vi måste diskutera vilka som ska evakueras först och sist.
Jag anser att de sjukaste patienterna,
de som är mest beroende av livsuppehållande eller mekanisk hjälp,
bör evakueras först.
Så det är nästan två dussin på intensiven.
Inga av dem kan vårdas om och när strömmen går.
Samma sak med neonatalbarn på respiratorer.
De kommer inte att överleva.
Vi har flera högriskgraviditeter, ett halvt dussin dialyspatienter
och två benmärgstransplantationspatienter.
Allihop behöver akutvård snarast möjligt,
och efter det flyttar vi de mer stabila patienterna,
sen de civila och familjer, sen personal och sist läkare.
Förlåt.
Kan vi enas om det?
Ja.
Nationalgardet har lovat
att evakuera 35 medicinska och kirurgiska patienter med lastbilar.
Trettiofem? Är det allt?
Det är vad de sa. De…
- Det är en helikopter uppe på plattan. - Hur trodde en helikopterpilot…
Jag stod där. Jag vinkade. Han trodde att jag signalerade.
- Han säger… - Från Tenet?
- Hur många skickar de? - Lyssna på mig.
Han kan ta en patient, men det är bråttom.
- En? - En.
- Ta ett av neonatalbarnen. - Okej.
Sandra, plattan är funktionsduglig.
Meddela Tenet att vi kan ta emot helikoptrar.
Karen, plattan är funktionsduglig. Gör dina patienter redo.
Vi skickar ut neonatalbarnen först och alla på intensiven.
Uppfattat.
Vi ska börja ta ut patienterna, okej. Sätt fart.
Okej. Vi har en helikopter.
Ta ut det sjukaste barnet. Förbered övriga för flytt.
- Ta baby Edmonds. - Okej.
Sätt fart.
Här borta.
Steve. Jag hörde just från Memor…
Vänta en sekund.
Jag hörde just från Memorial. De kan ta emot helikoptrar.
Jag har ett sjukhus i Baton Rouge som kan ta patienter.
Jag försöker kontakta privata helikopterföretag,
och några sjukhus i Atlanta erbjuder evakueringsstöd.
Nej. Inga…
Ledningen propsar på Kustbevakningen eller Nationalgardet.
De känner till situationen.
Atlanta vill hjälpa.
Mike, det här är inte lufttransporter från en bilolycka.
Det här är en översvämning. Det är en räddning. Okej?
Det är en militärinsats. Det är deras jobb. Låt dem göra det.
Okej?
Okej.
Ja, jag är här.
Memorial kan ta emot helikoptrar, men vi ska försöka använda Kustbevakningen.
Jag håller dig uppdaterad.
…ett möjligt domedagsscenario.
Vattnet fortsätter att stiga här i alarmerande takt,
och borgmästare Ray Nagin säger att om arméns ingenjörskår
inte kan reparera vallen, så kommer vid dagens slut
hela New Orleans stadskärna, till och med delarna ovanför havsnivån,
att stå helt under vatten.
Försiktigt.
Se upp. Sväng. Okej.
Okej. På tre.
- Okej, redo? - Ett, två, tre.
Okej.
Ja. Håll den plan.
- Lugnt. - Försiktigt, steg.
- Försiktigt. - Okej. Sväng.
Beredda? Se upp var ni kliver.
Då går vi.
- Jag kan inte lyfta mer. - Okej.
Lite långsammare. Herregud.
- Kom igen. - Okej.
Det går bra.
Vänta. Vi måste ge henne syre.
- Ge mig en sekund. -Är hon okej?
Är hon okej? Då går vi.
Okej, redo?
Så där, ja.
Vad fan sysslade ni med? Det där tog för lång tid.
- Hissen funkar inte. - Lös det då.
Folk behöver hjälp och vi kan inte ödsla tid här.
In med henne. Sätt fart. Skynda er.
- Vi måste åka. - Kom igen!
Backa nu!
- Backa! - Hon kommer inte tillbaka.
Okej!
Klart för avgång!
Om vi kan få ut neonatalbarnen med helikopter
och trettiofem patienter med Nationalgardets transport,
så återstår vad?
Hundrafemtio patienter, plus läkare, plus personal, plus civila.
Vi måste överväga en sak när vi prioriterar patienter.
DNR-patienter borde evakueras sist.
Varför?
De har redan skrivit på ett DNR-beslut.
De har angivit att de inte vill bli räddade.
Men det är inte…
En DNR betyder inte att man inte ska rädda en person.
En DNR betyder att man inte återupplivar vid hjärtstopp.
För att få en DNR måste man ha en certifierad obotlig…
Nej, nej. Det är…
- Du missförstår vad en DNR… - Nej, Richard. Richard.
Varför prioritera DNR-patienter nu?
Vi har bara fyra patienter på intensiven som har DNR-beslut. Fyra.
Och det vi pratar om är en eventualitet.
Om du kan få ut fyra botbara patienter eller fyra obotliga, skulle du inte…
Jag tycker att vi borde inkludera Susan i det här samtalet.
Hon är ansvarig. Eller hur?
Där.
Kör. Kom igen.
Ja, kör vidare.
Okej.
Sakta ner. Spara på det, okej.
Ja. Och spara lite åt dig själv
för med vätskebrist kan du inte hjälpa nån.
Jane?
Vad står på? Hennes hjärtmonitor är urkopplad.
De sa att ej nödvändig vård skulle avbrytas
- för att vi ska evakuera patienter. - Vem sa det?
- Dr Cook sa… - Jag struntar i vad han sa.
Hon är min patient. Koppla in monitorn.
Jag borde kolla med dr Cook.
Ursäkta mig?
Jag borde kolla med…
Du behöver inte kolla med nån. Koppla in monitorn.
Vet du vad? Åt helvete med det.
Jag sa att all ej nödvändig vård skulle avslutas.
Den här kvinnan behöver konstant övervakning.
- Jag… - Koppla bort hjärtmonitorn.
- Om du har nåt att säga… - Koppla inte in den utan order från mig.
- Hon är min patient! - Vi har inte tid för nonsens.
Jag ansvarar för den här avdelningen, och jag har gett dig min order.
Jag låter mig inte hunsas av nån underordnad läkare.
Förstår du?
Så jävla…
Vem är ansvarig här?
Killen där borta.
Tack.
Ni står och dräller och ödslar tid.
Sir, är ni ansvarig?
Vilka är ni?
Vi vill bara hjälpa till.
Om ni ger er in i New Orleans, så vill vi göra vad vi kan.
- Vi tar inte civila. - Vi är inte civila.
Jag är sjukvårdare.
Jag samordnar sjukvårdarprogrammet på Nunez Community College i Chalmette.
Om du vill ringa och fråga, så heter jag Sandra LeBlanc.
Jag är kvalificerad och vill hjälpa till.
Jimmy! Kom hit med några formulär!
Skriv in er.
Jag behöver era namn, all utbildning, närmaste anhöriga.
Ni har gott om hjälp här. När tänker ni ge er av?
- Jag vet inte. - Vad väntar ni på?
Att nån ska komma på vad de ska göra med oss.
Vi har en lastbil från Nationalgardet.
Hans syremättnad är bra.
- Hon är okej. Hon syresätter. - Det är okej.
HÖJD 2,7 METER
Fortsätt framåt. Okej, se upp.
Är ni okej?
- Bakom dig. - Jag är okej.
Hon mår bra.
Försiktigt.
Det är alla vi kan ta.
- Okej, kommer du? - Försiktigt.
Ingen fara. Vi har dig.
- Så vart tar ni dem? - Texas.
Är det det närmaste sjukhuset?
Vi följer bara order.
Vart sa de att de skulle?
Ner med huvudena tills vi är ute.
Det är bra.
Okej, det är fullt.
Det är bara 20 patienter. Ni skulle ta 35.
Det är all plats vi har.
När kommer nästa lastbil?
Du borde åka.
Nej, åk du.
Det är okej. Jag menar, vad ska jag göra i Texas?
Det är okej.
Vad ska vi göra?
Det är okej, det är… Nästa är på väg.
Nästa är på väg.
Det är alla. Okej.
Klart.
Helt jävla obegripligt.
Var är helikoptrarna?
Jäklar.
Var fan är helikoptrarna?
Meddela nån att det inte är några helikoptrar här.
Åh, helvete.
Hörni. Backa!
Hörni! Backa! Backa!
Susan, vi kan inte stoppa vattnet. Det kommer att dränka våra elcentraler.
Våra reservelverk ryker.
Du sa ju fyra timmar.
I bästa fall, sa jag. Vi har minuter.
Susan. Det är inga helikoptrar här.
Neonatalbarnen är på plattan och det är inga helikoptrar där.
Sandra? Sandra, var är helikoptrarna?
Vi har spädbarn på plattan.
Jag vet inte. De sa att de skulle komma.
Vi behöver helikoptrar, nu!
VAR ÄR HELIKOPTRARNA?
VI HAR SPÄDBARN SOM MÅSTE EVAKUERAS. SNÄLLA.
Och dagar efter Katrina är folk fortfarande strandade,
i hopp om att en passerande helikopter ska rädda dem.
Frustration över de långsamma federala räddningsinsatserna
har nått kokpunkten.
I dag, svidande kritik från New Orleans borgmästare.
Få ändan ur vagnen och gör nåt.
Och låt oss lösa den största jävla krisen i vårt lands historia.
VI BEHÖVER HJÄLP NU.
- Okej. - Vi kan aldrig rädda elcentralerna!
Nej. Vi sticker. Det är för jävla farligt. Kom.
Kom.
Är allt okej?
Respiratorerna går inte utan ström.
Sök- och räddningsoperationer fortsätter efter vad FEMA nu kallar
den mest omfattande naturkatastrofen som nånsin drabbat USA.
…potentiellt förödande problem,
för Crescent City-området ligger under havsnivån.
I kväll har mörkret fallit
och man kan höra människor ropa efter hjälp.
Man hör hundar gnälla.
Alla är strandade. Alla hoppas att nån ska komma.
Men de har tvingats avbryta räddningsinsatserna för i kväll.
Vatten forsar fortfarande in i stan. Det blir värre.
Hundratals, om inte tusentals,
förblir strandade på sina tak eller sina vindar i väntan på räddning.
Översvämningen är inte den enda faran där.
Det är våld, plundring och skottlossning. Det är en farlig situation.
De i New Orleans har pratat om
att möjligen evakuera två sjukhus i området.
Men vi har just fått höra att de planerna har lagts på is.
Det rapporteras att flera vallar har gett vika runtom i stan.
Flodvattnen stiger, kaos råder, när en stad faller ner i kris.
Vet inte hur vi kan förmedla vad som verkligen pågår här.
Folk kan nog inte förstå.
Kvarter efter kvarter dränkta i vatten.
Antalet instängda, försvunna och döda förblir okänt.
Vill du ha lite vatten?
-Är du okej? - Susan. Hur har ni det, allihop?
Hej. Jag låter bara min mor vila lite.
Ni har varit här ute hela dagen. Jag tänkte jag kunde byta av några.
Börja meddela alla på din avdelning
att det inte kommer fler lastbilar från Nationalgardet.
Vattnet är redan för högt,
och de återkallar resten av sin bemanning.
Men vår bemanning, då?
Ledningen gör allt de kan.
Sjukhus är utan vatten, till och med el.
Så hur länge klarar de sig?
Hur ska de få ut de allvarligt sjuka ur stan?
Vi har väldigt lite mat, väldigt lite vatten.
Alla ransonerar.
Det som verkligen oroar oss är
att de flesta respiratorer har drivits av batterier
och vi har inga batterier.
Tyvärr dör de när vi får slut på batterier.
För en stund sen skakade massiva explosioner New Orleans.
När staden spinner utom kontroll verkar det råda anarki…
Inga order uppifrån?
Inga.
Herregud.
Okej. Glöm det här.
Sök efter närmaste räddningsbas. Vi kan inte bara sitta här.
Uppfattat.
Nu kör vi. Ta på er utrustning. Vi ska ge oss ut.
Kom igen. Hitta ett fordon, allihop.
Se till att ta med er lite vatten.
- Det var på tiden. - Kom.
- Vart ska vi? - Jag vet inte, men vi ska iväg.
Ta med ficklamporna. Vi ska ut och arbeta.
Okej. Kom igen nu. Reservbatterier också.
Nu rullar vi.
Lasta brandbilen.
Inget är värdefullare än livet.
Ingenting.
Jag vet. Tro mig, jag vet.
Men tack för påminnelsen.
Pojke eller flicka?
Det vet jag inte.
Allvarligt? Du måste skoja.
Det finns jädrigt få överraskningar kvar i livet.
Sanna, bra överraskningar.
Vår Herre har välsignat mig med en, och jag ser fram emot dess avslöjande.
Bli inte nedstämd nu.
Blir du ledsen, så blir jag ledsen.
Vi har båda mycket att leva för.
Låt oss bara fokusera på det.
Okej.
Diane? Diane.
Diane, en patient kraschar.
Vad hände?
Han gick in i pulslöst flimmer. Ingen andhämtning.
Han har fullt hjärtstopp och inget DNR-beslut.
Meddela Memorial att vi har en patient med hjärtstopp och behöver en läkare.
Jag hämtar en återupplivningsvagn.
Jag behöver en läkare.
- LifeCare, våning sju. Kod blå. - Kan ingen där uppe ta det?
Det finns inga läkare där. Vi behöver nån.
Dr Pou. Kod blå på sjunde.
Jag tar det. Hämta en akutläkare.
- Vart? - Hitåt.
Laddar.
- Undan, allihop. - Klart?
Klart.
- Chock levererad. Klart? - Klart.
- Tryck nu. - Vad står på?
Sjuttiotreårig man, lunginflammation höger sida, COPD,
kolit, diabetes, periodiskt återkommande hjärtarytmi.
- Hur länge utan puls? - Tio minuter.
Kära nån.
- Andra dosen av epi inne. - Försök igen.
Inga hjärtslag.
Okej, fortsätt.
Okej, vi intuberar honom. Upphör med kompressioner.
Så fort du kan.
Patienten har hjärtstopp.
Inget.
Påbörja kompressioner.
Negativt, negativt.
Ingen respons.
Intuberad. Startar luftflöde.
Okej. Inget blodtryck. Fortsätt med kompressioner.
Några livstecken?
Fortfarande ingen puls. Okej, fortsätt bara.
Har vi en puls?
Ingenting.
Kom igen.
Upphör med kompressioner.
Tidpunkt för döden, kl 22:15.
Det var så allt började.
Vi i mörkret. Isolerade. Ingen ström.
Hörni, ni gjorde alla ert bästa.
Ni gjorde så gott ni kunde.
Tack.
Ja. Ni kan inte förstå hur det var.
Till och med för oss läkare är döden…
…inte vanlig.
Vi räddar liv. Vi räddar dem.
Men vi gick från att kunna rädda liv till…
Det krävs inte mycket för att allt ska rasa samman.
Och det som hände härnäst kunde vi inte stoppa.
Jag kunde inte stoppa det.
Vad var det ni inte kunde stoppa, doktor?
Kunde ni inte stoppa folk från att dö?
Eller från att bli dödade?
Undertexter: Kristina Donnellan