НА ОСНОВІ РЕАЛЬНИХ ПОДІЙ
Спершу – про ураган «Катріна», один з…
НОВИЙ ОРЛЕАН КАТЕГОРІЯ 5
…найпотужніших в історії.
На південне узбережжя суне сильний ураган.
Спостерігаємо за ураганом категорії п'ять – «Катріною».
Урагану «Катріна» присвоєна категорія п'ять.
Ми наполегливо радимо всім поїхати з міста.
Категорію урагану «Катріна» підвищено до п'ятої.
Неможливо переоцінити небезпеку урагану
для узбережних міст.
І це лише початок.
Місто Новий Орлеан…
…завтра люди, які втекли,
можливо, вже не матимуть куди повернутися.
…Новий Орлеан під водою.
«Катріна»…
Ураган «Катріна»…
Люди давно боялися пришестя такого урагану.
ОДИНАДЦЯТЕ ВЕРЕСНЯ 2005 РОКУ
НОВИЙ ОРЛЕАН
13 ДНІВ ПІСЛЯ УРАГАНУ «КАТРІНА»
БОЖЕ, ДОПОМОЖИ НАМ
МЕМОРІАЛЬНА ЛІКАРНЯ
ТІЛЬКИ ДЛЯ МЕДПЕРСОНАЛУ
НЕ ЗАХОДИТИ
Чорт, Джиме, ми в каплиці.
Саро, негайно йди сюди й подивись. Коридор другого поверху.
Отже, докторе Бальц,
після урагану «Катріна» в Меморіальній лікарні
було знайдено 45 трупів.
Сорок п'ять.
Так.
Після урагану минуло п'ять днів. Умові були нелюдські.
Але в лікарні померло 45 людей.
Ви так кажете, наче хтось цьому сприяв. Ви…
А цьому сприяли, докторе?
Благаю вас. Ви мусите зрозуміти обставини.
Може, розповісте все з початку?
Наскільки я розумію, в будівлі дві лікарні?
Так, правильно. Дві лікарні.
Меморіальна, де я працював, і «Лайфкер» –
заклад тривалого догляду за людьми на сьомому поверсі.
Там свій персонал і пацієнти.
Перед самим ураганом
ми прийняли ще 1 200 людей.
Ми завжди прихищали людей у лікарні під час ураганів.
Це була звичайна справа.
Якщо усе було звичайно…
чому стільки пацієнтів померло за п'ять днів?
Докторе, чому померли ті 45 людей?
Бредіть у воді
П'ЯТЬ ДНІВ У ЛІКАРНІ
Бредіть у воді, діти
Бредіть у воді
Бредіть у воді, діти
Бредіть у воді
Бог збурить цю воду
Чоловік спустився до річки
Господи, чоловік спустився до річки
Чоловік спустився до річки
Спустився туди помолитися
Бредіть у воді
Бредіть у воді, діти
ЗА МОТИВАМИ КНИЖКИ ШЕРІ ФІНК
Бредіть у воді
Бог збурить цю воду
ДЕНЬ ПЕРШИЙ
Нацгвардія каже, що категорію урагану «Катріна»
вже підвищено до п'ятої.
29 СЕРПНЯ 2005 РОКУ 00:20
ШІСТЬ ГОДИН ДО УДАРУ ПО СУШІ
Кажіть людям, що їм робити,
й показуйте, куди йти.
-Певен, вони слухатимуться. -У нас є правила.
І на це є причини.
Евінґу, лікарня не вперше прихищає людей.
І ти це знаєш.
Це зала невідкладної допомоги. А не зоопарк.
Та ну. Ці люди – наша громада.
-Це наша робота. -Добре.
-Так. -Ми про них подбаємо,
а про тварин подбаємо належним чином у підвалі…
-Ну… -…бо такі правила.
УРАГАН «КАТРІНА»
У Мексиканській затоці зараз гаряче.
У деяких районах – 30-32 градуси.
Мусимо про них подбати.
Подбати про цих людей. Таке наше завдання.
-Це тварини. У них нема… -Через пів години – збори персоналу.
Анно.
Горацію, хтось опікується всіма цими людьми?
Вони й самі по собі нормально почуваються.
Я десятки разів через це проходив.
Ховатися тут – наче застрягти в снігопад в аеропорту.
Тобі не обов'язково тут бути. У нас вдосталь працівників.
Мушу стежити за своїми післяопераційними пацієнтами.
Вінс сам подбає про будинок. А я хочу бути тут.
-Краще тут. -Зрозумів.
Сьюзан сказала, що через пів години збори старшого медперсоналу.
-Добре. Дякую. -Гаразд.
МЕМОРІАЛЬНА ЛІКАРНЯ
Усім доброго ранку.
Доброго ранку.
Не сидите у своєму кабінеті, як решта лікарів?
Це спільна пригода, так?
Як ночівля в наметах.
Багаття не завадило б. Ненавиджу, коли кондиціонер на всю.
Що це?
Відкривачка для консервів.
Це все, що ви принесли? Крекери, консерви з тунця і відкривачку?
Думаю, в найгіршому разі ми тут щонайбільше на три дні.
Ваш перший ураган у лікарні?
Так. Перший.
А що? Якісь проблеми?
Ні, просто…
Добре, що ви налаштовані оптимістично.
Надіймося, ми не на власному гіркому досвіді
дізнаємося мало це чи багато.
Так.
Авжеж.
Піду на обхід. Побачимося там.
Добре. Ходімо.
Давайте, заходьте.
-Так, мем. -Зрозумів.
Щільніше, народ. Так хоч зігріємося.
Мене всі чують?
Так.
Передусім, назвуся для тих, хто мене не знає. Я Сьюзан Малдерік.
На час урагану я тут головна.
Я розумію, що на вас уже багато звалилося,
ви переживаєте за рідних і близьких.
Ми всі переживаємо.
Та хай там що діється надворі й усередині,
лікарня все одно функціонує.
І поки ураган не пройде, ми діємо за особливим протоколом.
-Де відповідальні за зв'язок? -Тут.
У всіх є рації?
-У всіх? -Так, мем.
-Так. -Добре.
Повідомляю: ці зв'язкові відповідають за відділення з пацієнтами.
Якщо настане надзвичайна ситуація, ви слухаєтеся їх.
Розпорядження по лікарні в цілому озвучує Рене або я.
-Або я. -Або Річард.
Вибачте.
Річард заміняє Рубена, який зараз у відпустці.
-Фу-у! -Люди,
вам має бути соромно так говорити про керівника персоналу.
Який зараз у відпустці.
Є питання?
Люди питають про кондиціонер.
Скажіть їм, що ми сильно знизили температуру не просто так.
Якщо в місті зникне електрика,
наші запасні генератори не живитимуть кондиціонери.
Тут миттю стане гаряче, наче на сковорідці.
Отже, поки тут холодно – усе добре.
Ще щось?
Сьюзан, ми говорили з кимось з «Лайфкер»?
Це, звісно, інша лікарня, але ж ми в одній будівлі.
У них, певно, є власний план дій у надзвичайних ситуаціях,
і вони… багаті, тож якщо доведеться,
ми проситимемо в них про послуги.
Ще щось?
Я працюю в Меморіальній лікарні доволі давно
-і знаю… -Баптистській лікарні.
Я в цій лікарні доволі давно й знаю, що більшість ураганів
проходять майже непомітно.
Але вони наче оса. не будеш обережним – вкусить.
Тож будемо робити те, що мусимо.
Ну що ж, до роботи!
Добре. Чудово. Дякую.
Жахлива ситуація для Нового Орлеана.
«ЛАЙФКЕР»
Ви з «Лайфкер» у Чалметті?
-Так. -Я Даян Робішо.
-Я Джина Ісбелл. -Скількох пацієнтів ви привезли?
-Дев'ятнадцять. -Господи.
Так. Керівництво вважає, що Чалметту добряче перепаде.
Вважають, краще евакуювати пацієнтів сюди, в Баптистську.
Це Меморіальна лікарня.
«Баптистська» кажуть ті, хто працюють давно.
Корпорації створюються й зникають.
Хай там як цю лікарню називають, для мене вона «Баптистська».
Усі нормально влаштувалися?
-Так. Зі мною мої найкращі спеціалісти. -Добре.
Є один пацієнт, Емметт Еверетт, з паралічем ніг і діабетом.
Він у ліжку для пацієнтів з ожирінням і потребує особливої уваги.
-Авжеж. Як буде щось треба – кажіть. -Дякую, люба.
Тепер це монстр. Категорія 5, Вітер 257 км/с…
Вітаю, Анджело.
Доброго ранку, Даян.
Вільдо.
Як ваша мама?
Мамо, скажи Даян, як у тебе справи.
Добре.
-Справді? Добре? -Нормально.
Гаразд.
Більше нема жару.
Це добрий знак. Вона перемагає інфекцію.
Ви залишитеся з мамою на час урагану?
-Так. -Залишитеся?
Здається, в кухні готують їжу. Якщо щось буде треба – беріть.
-Дякую. -Так.
Схоже, їй справді краще. Вашій мамі.
Я такого не очікувала.
Тут усюди люди. З ними їхні тварини.
Враження, що скрізь панує хаос.
-Так. -А люди поводяться, наче це нормально.
Мабуть, це нормально.
Для тих, хто не вперше в такій ситуації, це нормально.
Так.
З мене посміялися.
Що? Посміялися? Чому?
Бо я принесла всього шість пляшок води й тунця.
Та ну. Ти ж там лише на кілька днів.
Я так і сказала.
От якби й ти тут був…
Не лише в моєму серці, а справді був тут.
Якби ти приїхав.
Знаю, мила, та я мушу подбати про будинок.
Будинок сам про себе подбає.
Бо коли стане скрутно – якщо стане –
я не хочу тобі дзвонити.
Хочу обернутися й побачити тебе тут.
Послухай, побачимося через день. Добре?
Добре. Обіцяєш?
Так. Обіцяю.
Помолишся за нас?
Давай ти. Я цілий день молюся.
Добре.
Хай тебе оточує Господь.
У Його обіймах ти в безпеці.
Його світло завжди вестиме тебе.
Амінь.
Зробиш мені послугу? Будеш обережна? Добре?
Добре.
-Я тебе люблю. -І я тебе.
Гей! Не чіпайте!
Об'їжджайте!
Цей провід під напругою! Об'їжджайте!
Чорт.
-Світло ще є? -Так.
Уже падають стовпи з проводами.
У зв'язку з цим сьогодні вранці я оголошую,
що ми проводитимемо обов'язкову евакуацію. Я зачитаю…
МЕР: ОГОЛОШЕННЯ ОБОВ'ЯЗКОВОЇ ЕВАКУАЦІЇ НОВОГО ОРЛЕАНА
Марку, твоя мама в місті.
Лікарні евакуюють? З нею все буде добре?
Марку.
Що нам робити?
-Містере Еверетт. -Можна просто Емметт. Дякую.
Еммете, я Даян Робішо,
адміністраторка «Лайфкер».
Як справи?
-У мене – добре. А у вас? -Усе добре.
Нормально добралися з Чалметта?
Нормально.
Точно? Я чула, у вас не все добре з цукром у крові.
Так. Щось трохи не те. Але я нормально почуваюся.
Ви ж потай не під'їдаєте?
-Ні. Я знаю, що не можна. -Просто спитала.
Сьогодні буде скрутно, бо ураган вийде на сушу.
-У вас хтось є вдома? -Дружина.
-Як її звати? -Керрі.
Хочете, хтось її набере й перевірить, як вона?
У мене є телефон.
Добре. Якщо не додзвонитеся, скажіть нам.
-Дякую. -А тепер – відпочиньте.
Ми повернемо вас у Чалметт, щойно все мине.
Добре.
Ролфі!
Як ти?
Думала, ви маєте тримати тварин у підвалі.
Інших тримають.
-Так неправильно. -Хочеш, щоб я відвів його вниз?
Я хочу, щоб ти був справедливий.
Я лікар. Лікарям можна обходити правила у власній лікарні.
Лікарі мусять бути взірцем.
Гаразд.
Візвести його вниз? Я відведу.
-Евінґу. -Ходімо, Ролфі.
Ти тут мамі не потрібен.
Еві… Це як ми були в тому готелі в Атланті,
і нас змусили везти Ролфі у вантажному ліфті,
а ти хотів їхати пасажирським.
Та бідна жінка ледь не…
Вона просто сказилася, коли відкрилися двері.
Ролфі стояв…
Евінґу! Нас ледь не викинули…
Так. Алло.
Ну…
Потенційно катастрофічний ураган «Катріна».
Національний центр США з питань ураганів каже, що «Катріна»
вийшла на берег на схід від Ґранд-Айла.
На 100 кілометрів південніше Нового Орлеана.
УРАГАН «КАТРІНА»
Вулиці затоплює вода,
яку не вміщає міська система
каналізації й відкачування…
Зі мною все добре. Тільки трохи холодно.
Не мерзни там. Медсестри є?
Так, тут. Медсестри поряд, як завжди.
-Джилл з тобою? -Джилл. Так.
Джилл тут. Так.
Це добре. Тримайся ближче до Джилл, добре, мамо?
Послухай, Марку,
Я дуже переживаю через тебе з Сандрою.
Як у вас справи?
У нас усе буде добре.
Якщо щось станеться, роби те, що кажуть лікарі…
подбай…
Алло. Не чую тебе, синку.
-Не чую тебе. -Мамо! Тобі забезпечать догляд…
Що? Не чую тебе.
-Мамо! -Марку.
Мамо!
Марку.
Мамо!
Мамо, ти чуєш?
Марку.
Чорт.
Як у мами справи?
Пропав зв'язок.
Мамо.
Я не хотіла тебе розбудити.
Усе добре?
Наскільки це можливо.
Я головна медсестра.
Не думала, що керуватиму тут усім.
Утомилася?
Усе гаразд.
Це приємно, мамо.
Даян, у нас проблема.
-Малдерік слухає. -Це Даян Робішо.
-Вибачте. Хто? -Даян Робішо з «Лайфкер».
У нас вода тече… зі стелі.
Не знаєте звідки?
Не знаю. Але тече.
Усе гаразд?
Я не знаю, що там нагорі діється.
Ви головна в лікарні на час надзвичайних ситуацій?
-Так. -От я й питаю, чи все добре.
-Еріку. -Що?
Мені щойно дзвонили з «Лайфкер».
Кажуть, зі стелі тече вода.
-Вода? -Тече зі стелі.
«Лайфкер». Сьомий поверх.
Певно, в будівлю задуває дощову воду.
Я так і думала. А все інше як?
Є інші проблеми? Будівля такий вітер витримає.
Вона вже 80 років стоїть. Витримає.
Єдине, чого слід боятися – повінь. Це найгірше.
Сильна повінь.
Ясно. Якщо буде сильна повінь…
-Що робити? -Треба евакуюватися.
Евакуюватися?
Як?
Я не знаю як.
Це ж ви головна в надзвичайних ситуаціях.
УПРАВЛІННЯ В НАДЗВИЧАЙНИХ СИТУАЦІЯХ ПРИНЦИПИ Й ПОРЯДОК
ВІДМОВА КОМП'ЮТЕРІВ ВІДМОВА ГАЗОВИХ/ВАКУУМНИХ СИСТЕМ
ВИКРАДЕННЯ ЛЮДЕЙ ВІДМОВА ЗВ'ЯЗКУ
ГРОМАДСЬКІ ЗАВОРУШЕННЯ ПОЖЕЖНА БЕЗПЕКА
БІОТЕРОРИЗМ РАДІОАКТИВНА ЗАГРОЗА
ДЕЗАКТИВАЦІЯ ШКІДЛИВИХ ХІМІЧНИХ РЕЧОВИН
ЛЮДСЬКІ ВТРАТИ ПЛАН ПІДГОТОВКИ ДО УРАГАНУ
ГОТОВІНСТЬ ДО ДО НАДЗВИЧАНИХ СИТУАЦІЙ ДІЇ МЕДПЕРСОНАЛУ
ПРИПИНІТЬ ЗВИЧНУ РОБОТУ ПРОВЕДІТЬ УКРІПЛЮВАЛЬНІ РОБОТИ ЗОВНІ
Мені це все не подобається.
Я боюся того, що буде, коли лікарню затопить.
Якщо це ураган п'ятої категорії, як кажуть по телевізору,
навіть, якщо четвертої,
і він виштовхне озеро чи річку за дамбу…
Лікарня на метр нижче рівня моря.
Підвал швидко затопить. Може, навіть перший поверх.
Якщо треба буде перемістити пацієнтів на другий, третій…
-Важких – не можна. -Є ще проблеми.
Запасні генератори.
Система аварійного енергозабезпечення частково встановлена в підвалі.
Якщо прорве дамбу, якщо зникне електрика в місті…
-Якщо прорве, якщо зникне. -Ми втратимо запасні генератори,
і повністю – електропостачання в лікарні.
Повністю. Не працюватимуть апарати, монітори, ШВЛ, насоси…
Я зрозумів. Повністю.
Про повінь… Скільки тут буде води?
Метрів 2,5 – 3?
Трохи більше метра – й електрика зникне.
А вулиці вже затопило більше ніж на 30 см.
Господи… Невдалий час дізнатися про таке.
Після минулого урагану я написав для всіх пам'ятку
з попередженням, що так буде. Віддав керівництву.
-Не виправдовуйся. -Я не виправдовуюся.
Просто кажу вам, що це вже обговорювали.
Гаразд. Які в нас варіанти?
Їх нема. Зникне електрика – треба евакуюватися.
-Добре. -Не добре.
Бо нема плану евакуації при затопленні лікарні.
А що в інструкціях з НС?
Плану евакуації лікарні при повені нема.
Є план на випадок масової загибелі людей, громадських заворушень,
загрози вибуху бомби, евакуації при стрілянині.
Там понад сто сторінок
про те, що робити у випадку біотероризму.
Але плану евакуації лікарні при повені нема.
Я щойно її перечитала. Ні слова про те, що робити двом тисячам людей,
з яких 200 – пацієнти, якщо вони застрягнуть у лікарні без електрики.
Якщо затопить підвал,
ми втратимо всю їжу, питну воду – всі наші припаси.
Трохи більше метра води – і в нас проблеми.
Серйозні проблеми.
Ви головна в надзвичайних ситуаціях.
Господи. Перестаньте це повторювати.
Вам приймати рішення, чи треба щось робити.
Ма…
Я трохи пройдуся. Скоро повернуся. Обіцяю.
Так.
Пориви вітру – 300 км на годину.
Швидкість вітру – 240 км на годину.
Ситуація надзвичайно загрозлива.
Ураганні попередження зараз у Луїзіані, Міссісіпі,
Алабамі й Флориді…
Зараз
швидкість вітру сягає 160 км на годину.
І це тут, шість кілометрів углиб суші.
Уздовж берега ситуація гірша.
Нам уже повідомляють, про човни, які викинуло до траси 90,
а це 25 метрів від берега.
Усюди пошкодження.
Світлофори не працюють.
Нові кінотеатри, ресторани, готелі –
те, що було побудоване за минулі кілька років – усе пошкоджене.
КІМНАТА ВІДПОЧИНКУ ПАЦІЄНТІВ ДОТРИМУЙТЕСЯ ТИШІ
Усе добре?
З вами все гаразд?
Містер Гілл.
Давайте я відведу вас у палату.
-Добре. -Ходімо.
Так. Готові?
Так.
Отак. Добре.
-Що тут таке? -Я була з пацієнтом. Що сталося?
Анно.
ПЕРЕХІД ДО МОСТУ НА КЛАРА-СТРІТ
Сьюзан.
-У вас тече кров. -Нічого.
Анно, це Малдерік.
Перехід весь трясеться. Навряд чи він витримає.
Треба евакуюватися.
Виходьте звідти, інакше вас відріже від усього.
Зрозуміла. Переходьте туди.
Виведіть усіх з відділення.
Треба евакуюватися. Виводьте всіх.
-Ходімо! Скоріше! -Через перехід.
Усім виходити через перехід!
Ні, залишайте речі і йдіть.
Еріку, шторм жене воду. Уже майже метр води.
Чую тебе. Рівень води швидко росте.
Давайте! Швидше!
Ідіть. Я вас зустріну.
Беріть усіх, кого зможете, і виводьте їх з поверху. Швидше!
-І ви теж. Ходімо. -Стій. Зі східної сторони усіх вивели?
Не знаю.
-Забирайте її. Я зараз. -Ходімо.
Сьюзан. Малдерік, ви там?
-Я тут. -Це Карен. З інтенсивної терапії.
Вікна розбиваються, поверхи заливає вода.
Виводьте з відділення всіх, кого зможете.
Виводимо. Але тут є нетранспортабельні пацієнти.
-Вам треба якось протриматися. -Сьюзан!
-Тримайтеся!
-У підвалі вода. -Скільки?
Надворі майже метр води.
Треба дістати все з підвалу.
-Продукти, все. -Це кілька годин.
У нас дві сотні лікарів і персоналу. Хай працюють.
Спершу – воду й продукти.
Спускайтеся в підвал.
Горацію… це Сьюзан.
-Слухаю. -Підвал затоплює.
І перший поверх може затопити теж.
Треба переводити людей з холу на другий поверх,
і треба це зробити спокійно.
Зрозумів.
Браян.
Треба перевести всіх людей нагору. Швидко, але дуже спокійно.
-Ясно? -Так.
Прошу вашої уваги.
До нас можуть везти нових пацієнтів.
Екстрені хворі. Тому ми переводимо всіх нагору.
Беріть речі й піднімайтеся на поверх вище.
Добре.
Вода прибуває.
Помалу. Не зупиняємося.
Тут хтось залишився?
Тут хтось є?
Ходімо.
Ходімо зі мною.
О, ні.
Ідемо. Заплющ очі. Давай.
Усе буде добре.
Усі буде добре.
Великий Боже, дякуємо Тобі за захист.
Він нам потрібний.
Заслони нас святим щитом, Господи.
Дякую. Дякую за твою ласку.
Захищай Лізу щоночі, коли вона спить. дякую.
Заслони нас святим щитом, Господи. Дякую.
Господи поможи.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко