No pots dir que no mereixes el que et faré, Emma.
- Has esbrinat el meu nom. - Però no el cognom.
Sé que toques el violí
i que moriràs avui.
Espera! Hi ha fum.
Hi ha foc allà i el maletí és al mig.
Quan exploti, s'haurà acabat tot.
Malgrat que et mataria ara mateix, hem de ser un equip.
Malauradament calen dues persones per sortir d'aquí.
- Com vols sortir? - Pel conducte.
Cal fer una bastida.
Per arrestar-me quan siguem a dalt?
Quan sortim, cadascú pel seu compte i vivim un dia més.
Vaig confiar en tu i em vas trair.
Ja, em sap... Quina altra opció tens?
Que Déu t'ajudi si me l'estàs jugant.
Tal com està el pati, l'ajuda de Déu serà benvinguda.
Ara, l'hauria d'asseure.
Un angle de 45 graus, la ferida de costat i braç amunt.
Estic marejat.
Bé, normalment vas calent, així que és tot un món nou.
Hem d'aixecar el braç. Per damunt del cap, col·lega.
- L'hem de moure ja. - No.
Moure'l ara podria matar-lo.
Quan la Roo reinfli el pulmó podrà moure's.
Doncs fes-ho.
- Tot volarà pels aires. - I l'Emma?
Deu estar atrapada per l'esclat.
- Ei. - Què?
Ajuda'l a trobar-la.
No, que es quedi amb tu
i jo aniré a trobar l'Emma. Cuida'l, ràpid!
Entesos.
Coi, mal dia per drogar-me.
És com a la circumcisió del meu nebot.
Informeu-me.
La temperatura puja.
Potser tenim un quart d'hora.
Merda.
El soterrani s'ha esfondrat. No puc accedir a l'ala est.
Compte, podrien seguir allà.
Ha explotat un dels reactors,
ells són morts.
Caldrien hores, fins que el govern ho avaluï
i enviï l'exèrcit.
No corro perill.
No tens hores, Luke.
Com a molt, un quart d'hora.
Tot i que costi,
digues les opcions reals que l'Emma sigui viva.
Per què?
Sou tres agents en perill.
- Si no hi ha una raó sòlida... - Un 50 %.
He dit opcions reals.
Segons la força de l'explosió i els danys que he vist...
potser un 10 %.
Però és la meva filla.
La meva neboda és forta.
L'explosió és subterrània.
- Més amunt tot està intacte, oi? - Sí, força intacte.
Podria haver-hi bosses d'aire.
Si l'Emma és en una, té opcions si va cap amunt.
Finestres altes, conductes.
És el que cal cercar, senyor.
Si l'Emma és viva,
la trobarà així.
Catorze minuts.
Luke, te'n dono dotze
i llavors tens ordres d'avortar.
Dot, la respecto,
però no deu ser-hi pas tota
si es pensa que marxaré sense la meva filla.
Està encallat.
Va, empeny.
Quan passava temps amb tu, en Finn,
no t'ensenyava a entrenar?
Estic ferit per l'esclat.
És clar que entrenàvem.
Em llegia en Sun Tzu,
em posava els Rolling Stones.
És curiós,
em mira com un plat que no li agrada,
però ell va triar els ingredients.
Emma!
El tub està desinfectat.
Perfecte. Ara, desinfecti la zona entre les costelles,
al costat ferit del tòrax.
- Per què? - És on farà la incisió.
I una merda.
Roo, li ha de drenar el líquid dels pulmons.
No m'ha dit que l'hauria d'obrir.
I què es pensava?
Doncs que bufaria pel tub
i que sortiria tota la porqueria.
I el pot d'orina?
No ho sé. És un home estrany. Seguia el joc.
Coi, agent Russell, tregui el ganivet i faci la feina.
No el duc a sobre.
Només porto la navalla de càmping.
I l'equipament?
Primera, sempre duc el ganivet del pare.
Segona, no és culpa meva.
El ganivet de combat era al furgó que he volat.
Tècnicament, si que és culpa meva.
Oh, Aldon.
Mare meva.
Està inconscient. Té el pols dèbil.
Escolti, Roo, l'ha d'obrir o morirà en uns minuts.
Emma!
Emma, em sents?
Amb les cames.
- Ja sé com aixecar pes. - Doncs trenca't.
Què és?
Emma?
És morse.
Sí. Amb en Boro.
Gràcies a Déu.
És viva.
El temps corre.
Luke, pots treure l'Emma i acabar la missió d'en Boro?
No ho sé.
Venim pel conducte.
Només queden 10 minuts.
Ràpid!
- És en Finn Hoss? - Sí.
Què ha dit?
Que callis i a treballar.
Som-hi.
Tres, quatre, cinc.
- L'he trobat. - Genial.
Ara, faci una incisió amb el ganivet desinfectat.
Està plorant?
Tinc por. No puc perdre'n un altre.
Roo, encara no n'hem perdut cap més.
No parla de l'Emma, oi?
Roo, per què duu el ganivet del seu pare?
No sabia que se l'endurien.
Em va dir que eren medicines i no les toqués,
però eren policies.
I ells li van preguntar on amagava les drogues
que ell venia?
Tenia set anys.
No puc perdre ningú més per culpa meva.
Sap què penso, Roo?
Que té por de perdre l'Aldon, un home que estima,
com estimava el seu pare
i no vol ser-ne responsable altre cop.
Son pare no va anar a presó per culpa seva.
Era una nena.
L'Aldon no morirà per culpa seva, tampoc.
Ja no té set anys.
És una dona valenta i capaç
i no deixarà morir el seu amic.
Ara, faci la incisió.
D'acord, incisió feta.
Molt bé, doctor!
S'ha tret un Freud de la màniga!
Luke, com anem?
Intento obrir una tapa metàl·lica del conducte.
- Queden vuit minuts. - Com a molt.
Amb tot el respecte, foti-la enlaire.
No arribarà pas a temps.
No pararà fins que surti.
Ho sento si no hi confio com tu.
Va destruir la meva vida.
Passa'm aquella caixa.
Ets un ploramiques, saps?
Perdona?
"En Finn va triar els ingredients del meu plat."
"En Finn Hoss m'ha destruït."
No creus que les teves decisions t'han dut on ets ara?
A veure:
matar el meu pare va ser decisió seva.
Enviar-me a l'escola lluny del món que coneixia,
també decisió seva.
Destruir la feina de tota una vida, també.
- En Finn Hoss... - Ell no és el problema!
Tu has pres decisions
que t'han dut a un soterrani amb una bomba!
Per Déu, fes-te responsable.
Deixa de culpar-lo dels teus errors.
És un bon consell, de fet.
M'alegra que et sentis tan plena de saviesa.
Fotem el camp abans no esclati tot.
Sí.
Encara respira feblement.
- No millora. - Ho farà.
Quan el líquid surti de la pleura, la pressió negativa
inflarà el pulmó.
Com sabré quan passa?
Hola, Roo.
Com va?
Tinc un tub gros que em penja.
Això li deies al metge.
Hem de fotre el camp. Això volarà pels aires.
Més et val tenir paraula.
Deixa'm anar, o et tiro avall.
Molt bé.
Vinga, agafa't a mi.
- Em sents? - Estem venint.
De pressa. Teniu cinc minuts.
La veus, Luke?
No, però sento com s'apropa.
- Oh, Danielle. - Tranquil, sap el meu nom.
També em pots dir el teu, Finn.
L'esbrinaré quan surti d'aquí.
Quan surtis, quedaràs detingut.
Hem acordat una treva.
Si sortim, cadascú va pel seu compte.
Luke, tens ordres.
En Boro no sortirà del conducte.
Entesos, puja.
- No hi arribo. - Jo soc més alt.
- Ella primer. - Em deixareu aquí.
No et deixaré. Et dono la paraula.
Luke, no pots desafiar una ordre.
Ajuda-la i després tu.
El temps corre, Bengal. Moriràs en breu, si no.
Tres minuts.
Vinga, Emma.
Ja et tinc.
Gràcies a Déu.
- El cap. - Sí, m'ha donat amb un ferro.
Tranquil, estic bé.
Va Finn, treu-me d'aquí.
En uns minuts, tot el que has creat volarà pels aires.
I tu no ens perdonaràs mai,
no deixaràs d'empaitar-nos.
La teva missió serà venjar-te.
- M'has donat la paraula! - Ho sento.
- No vull que li facis mal. - No m'ho facis, Finn!
Era com un fill per a tu!
Eres com un fill,
però ella és filla meva.
- Adeu, Bengal. - No!
La temperatura està al límit.
Luke, fugiu d'allà.
No m'ho pots fer, Finn!
Déu vos salve, Maria,
plena de gràcia,
el Senyor és amb vós.
Beneïda sou vós entre totes les dones,
Directora, bomba detonada però continguda.
Objectiu neutralitzat.
Tots els agents som vius i estem plegats.
Missió complerta. Així és i això és tot.
Sí senyor!
Acaba d'abatre un criminal dels grans. Enhorabona.
Ho hem fet tots en equip.
Bona feina, Dr.
L'helicòpter és a dotze minuts, segons la Roo.
Perfecte. Com va, el cap?
Millor.
I el teu? No deu haver estat fàcil.
No ho ha sigut.
Papa, he...
T'he culpat de moltes coses que no eren culpa teva,
últimament.
Crec que em negava a acceptar la meva part de culpa.
No et devia ser fàcil.
No era just. Ho sento.
Jo també.
Perquè en part, soc culpable.
No, de debò. Vull dir, no hauria de ficar-m'hi.
No hauria d'intervenir. No està bé.
Com li diuen? Pares avions?
Helicòpter.
Doncs si és per com m'amoïno per tu,
em poden dir helicòpter Apache.
Però ho faig
perquè t'estimo molt.
És...
Sé que no és una excusa.
Només tinc una cosa més per confessar:
L'"Així és i això és tot"?
Sí?
Ho vaig copiar d'una pel·lícula.
Ho sabia.
M'encanta en DeVito.
És tan petitó.
Me'l guardaria a la butxaca.
Barry,
la NSA m'acaba de confirmar que el trasllat s'ha cancel·lat.
Em quedo aquí.
Quina bona notícia.
Em diràs com ha anat?
Qui sap, oi?
La burocràcia estatal, oi?
Ho sé.
T'he vist anar amunt i avall, trucant.
Què has fet per mi, Barry Putt?
M'ha costat un còmic.
l'Amazing Spider-Man, número 298.
El dibuixat per en Todd McFarlane.
"Don't Worry Be Happy."
No, això és en McFerrin.
Entesos.
En McFarlane va fer una obra excepcional.
Des que el vaig veure,
sabia que era especial.
Han escrit de la central.
L'ambulància t'espera i el cirurgià està preparat.
No vull una ambulància. Porta'm tu.
Fes cas a la doctora Roo.
Si diu ambulància, l'agafes.
- No ens diguis què fer, Emma. - T'estic donant la raó.
Però tinc una gerra d'orina,
així que no em collis.
- Ja no pots dissimular, eh. - El què?
Que m'odies.
Drogada o no, em vas dir coses boniques.
- I saps què vol dir, això? - Cop a la xona?
No. Que ben endins, t'agrado, o sigui, que som amigues.
Bé. Però no ens pentinarem plegades
ni farem TikToks de millors amigues.
- Entesos? - Entesos.
Dit això,
m'alegra que no hagis mort, avui.
Ja em va bé.
Tenia raó, saps?
Fa anys, el veia no com a un fill,
sinó com un nen que apreciava molt
i no em trec del cap
que hauria pogut fer més per evitar
que agafés el camí que va triar.
Papa, en Boro és un adult.
Tot el que li ha passat a la vida
és cosa seva.
Tens raó.
L'havia de deixar.
No hem captat gaire coses,
només una mica aquí i allà.
La Tina ho ha mirat
i tot apunta a la mateixa conclusió:
Lape Pa Lanmo s'ha dispersat.
Estan desorganitzats, no són una amenaça, estan anul·lats.
Són bones notícies, directora.
He llegit l'informe de la missió
i hi ha una cosa que no entenc.
El què?
A Sardòvia, va estar fotuda de debò.
Tancada al soterrani d'un cau radioactiu,
atrapada amb un sociòpata,
amb tot de material preparat per fer bombes nuclears.
L'instint de supervivència podria haver aflorat
i haver causat un bany de sang,
amb el tossut del seu pare cercant-la fins al final,
morint tots a l'esclat.
Però en algun punt del camí,
vostè i en Boro, contra tot pronòstic,
acabeu treballant en equip per escapar.
Així que he de preguntar:
com coi s'ho va fer?
El vaig fer cooperar.
Entesos, i com ho coi ho va fer?
Raonant amb ell.
Ja veig.
Que distant sona, d'aquella agent impulsiva
que vam haver de rescatar de la Guaiana.
Espero que aquest nou rol
l'ajudi amb el seu canvi de destí.
Canvi de destí?
Segons l'informe del seu agent superior,
creu que està llesta per volar sola.
- I jo també ho crec. - Papa.
Mira, preferiria que fossis llibretera o així, però...
si vols continuar aquí,
sincerament,
ja no em necessites.
- Sí que et necessito. - No.
Directora, m'afalaga, però sincerament,
no pensava que diria això:
N'he après molt, treballant amb ell.
Com lidera l'equip,
Com manté la calma,
Com degollar en vertical per dessagnar millor.
Vull seguir al seu equip.
No pots, bonica.
Em jubilo.
Han tornat a tramitar els papers.
És ta mare.
Disculpeu-me.
Tally, que bé sentir la teva veu.
Sí, exacte.
Que has fet què?
MESOS MÉS TARD
Així no es veurà.
Un gra a les meves noces.
Deu ser dels nervis.
Estàs preciosa, àvia.
Molt guapa.
- Petita. Sembles una princesa. - Gràcies.
És cert, mama, estàs preciosa.
Toc-toc.
Ei, no pots veure la núvia, encara.
Ja l'he vist milers de cops abans de l'enllaç.
Però mai així.
Estàs preciosa, Tally.
Doncs tinc un granet.
L'instint em diu que serà el dia més important de la meva vida.
Només venia a dir-vos que ja estan arribant a l'església,
així que ens veiem allà.
No facis tard, eh,
que anirem ben mudats,
com les serps.
- Molt bé, doncs. - Ens veiem allà, sí.
- Estàs bé, mama? - Sí.
Totalment.
Hola. Ja tinc el poliment de sabates.
Color mitjanit, no ho confoneu amb en Midnight,
l'arxienemic d'en Moon, de Marvel.
Perfecte, moltes gràcies.
Nois, no us ho creureu. Jo no m'ho crec.
M'han trucat d'una empresa de neteja
i creuen que amb la meva app poden inventariar.
Me la volen comprar per 4.8 milions.
De dòlars? Per l'Appastís?
Appassadís. Sí, és...
Tothom guanyarà vuit vegades.
Un moment, cobraré 70.000 dòlars?
Exactament 70.432,18 dòlars.
Quina passada!
- Enhorabona! - Ets milionari!
Saps, al teu oncle li encanta
la gàbia original dels Gremlins.
Deixem-ho córrer fins demà, us sembla?
Avui és el gran dia de la mama. No l'eclipsaré.
Sí.
No, no ho faríem mai, oi?
Hola a tots.
- Hola, Luke. - Hola.
Vinc en to de pau.
Només volia desitjar-te un dia fantàstic
i he dut flors per a la núvia.
Ets molt amable, Luke. Gràcies.
- Enhorabona, Donnie. - Gràcies.
T'ho dic per experiència:
els anys amb la Tally seran els més feliços.
- Sí. - M'alegra que t'hagi trobat.
T'ho agraeixo, Luke.
Ens sap greu que no hi siguis.
És una cerimònia íntima, hi ha lloc
fins i tot per a tu.
T'ho agraeixo, però avui és el vostre dia.
Bé, doncs, si t'ho repenses,
la festa serà al Luigi. Hi ets benvingut.
- Hem de marxar. - Gràcies.
- Gràcies, Luke. - És clar.
Molt bé, papa. Estic orgullós.
Gràcies.
Fins ara.
Jo també ho estic.
Ho estàs dissimulant molt bé.
Estic fet pols.
M'ho imaginava.
Ho sento, amic meu.
Luke.
Estàs bé?
Sí.
Estàs preciosa.
És com un truc de màgia que em captiva cada cop.
Ets molt amable.
T'he dut flors.
Margarides.
La meva favorita.
Les millors del mercat.
Només venia a dir
quelcom que ja t'he dit mil cops.
Em sap molt de greu, tot el que t'he fet.
Des que ens vam conèixer,
només he volgut que siguis feliç,
i m'alegra que per fi ho siguis.
Gràcies, Luke.
- Estaràs bé? - Sí, tranquil·la.
Aniré a prendre unes copes amb en Napoleó,
en Thomas Dewey, en Buffalo Bill i els grans perdedors del món.
Gràcies per ser com ets.
- Així és i això és tot. - Tu creus?
- Com la pots ferir així de nou? - Ferir?
Intento ser el madur.
Ets l'estúpid.
Estava beguda i empipada, quan es va declarar.
Potser l'estima, però no n'està enamorada.
No ho entens.
Entenc que ha forçat el riure
amb una broma estúpida d'en Donnie
dos minuts abans que tu l'animessis en aquest dia de merda.
Encara està enamorada d'aquest tros de cul austríac.
Ningú la fa riure o sentir-se bé com tu.
Ningú la fa patir com jo.
Només la feries per la feina, però ara ja no.
No hauria d'estar amb en Donnie.
No els hauria d'haver presentat. Em sap greu, d'acord?
L'he cagat.
Aquesta llengua.
Deixaràs que ho facin, oi?
Ens veiem demà.
Demà t'adonaràs que l'has cagat.
T'estimo.
Merda.
ESGLÉSIA DE SANT JOSEP
- Hola. - Hola.
Que bé, esperava veure't tocar, avui.
Sí.
Fa molt que no ho faig en públic, però m'ho ha demanat...
Segur que ho fas molt bé.
Espero que soni bé. No és un Carmellini.
Sí. Gràcies per tornar-me l'altre.
De fet, el vaig vendre i en vaig treure benefici.
- Ostres. - Sí.
No m'hauria sentit bé quedant-me'l, així que...
Es fa estrany
ser a l'església on ens havíem de casar.
Ben estrany.
I què, et veus amb algú?
- No, sola com una mussola. - Ja.
I tu? Encara surts amb la dels dards?
La Bernadette sí, i era del cricket.
Però no, vam plegar.
Em sap greu.
No passa res. La gent plega.
- Sí, ja passa. - Sí.
Hauria de...
- M'alegro de veure't. - Sí, jo també, Em.
Encara en passa alguna.
Pensava que podria sortir, però hi ha un avís
dels de Lape Pa Lan.
Ah, sí? I què passa?
Encara desxifro les dades.
Deu ser algun soldat ras
que vol trobar els béns no confiscats.
La Dot m'ho fa analitzar.
- Quan acabi, vinc cap allà. - Perfecte.
Però afanya't, que és a punt de començar.
Si falles, hauràs de convidar tothom.
Per què?
Si no vas a missa, ets pagana.
Soc hindú i aquest acudit em fa pensar que no hi ha Déus.
Fins ara.
Això no va bé.
No ho sé pas. No vull que em tornin a tancar.
Shawn, hem estat cinc setmanes al calabós per tràfic.
Aquest desgraciat ens l'ha jugat.
- Però no val la pena, Travis. - Sí!
Només cal posar-hi el micro
i l'enxamparem amb les mans a la massa. Força'l, va!
Jo vigilo.
Luke.
- Què hi fas, aquí? - Esmenar un error de fa dècades.
Estic enamorat de tu, Talulah,
però fa anys que et menteixo i vull que sàpigues la veritat.
I després,
si encara vols casar-te amb ell, endavant. Jo em retiraré.
Quins pebrots.
Et presentes minuts abans de les noces amb una gran comèdia
i ara em vols dir la veritat?
T'estalviaré temps, Luke.
No hi ha res que puguis dir
que em faria canviar de parer o creure'm res del que...
Soc un espia de la CIA des d'abans de coneixe'ns.
No he venut mai màquines de gimnàs. Era la tapadora.
No hi era mai perquè feia missions internacionals
per eliminar criminals i assassins.
T'ho he amagat
per protegir-te a tu i a la família.
Però ara ja està, he plegat.
Mira, t'ho ensenyaré:
és la medalla de Serveis Distingits Nacionals.
Això no ve amb els cereals.
Així que, sisplau,
no et casis amb en Donnie.
ALERTA
Merda.
Barry!
Deixa el missatge!
Espera, tinc una idea.
Fote't.
Sé que és molta informació de cop,
però mira això:
és la gravació d'una incursió a Moçambic.
Quan em vaig perdre el bateig,
- te'n recordes? - Sí.
Doncs t'aviso
que és molt sanguinària.
Vaig matar molta gent.
- Què? - Sí.
Però eren mala gent.
Què?
Creu-me, duc enamorat de tu des del primer dia.
I et prometo...
Ajup-te!
Un cotxe bomba.
Queda't a terra. Protegiré els nens.
Mantingueu tots la calma.
Avisaré en Luke. És aquí al darrere.
Què?
Emma, per què tens una arma?
Ajupiu-vos!
Endavant, digueu les veritats.
Entesos.
No hauria d'haver-me jubilat, ni abandonat els amics.
I tenies raó, Aldon.
Series un gendre perfecte.
Vull que et casis amb l'Emma
i que la fecundis amb els meus nets.
Molt bé, ben dit. Roo, ara vostè.
No he besat mai una noia,
però series molt bona mestra...
Nois! Heu d'anar a l'església!
No puc parlar, ara.
No, ho sento.
Ara no puc.
Després el truco.
Estic molt enfeinada.
Tot està controlat.
És segur.
Mama.
Boro?
Recordes l'harmònica?
Me la vas regalar quan encara m'estimaves.
Com coi ens has trobat?
L'anell de corda de la teva filla?
Vaig creuar el nom Emma
amb anuncis de prometatge.
Un noi amb Red Bull fins dalt en va trobar una aquí.
Però no era de l'Emma...
sinó de sa mare.
L'Emma Brunner n'era la dama d'honor.
Amb el cognom, va ser fàcil trobar el pare:
Luke Brunner.
El venedor del gimnàs.
Va valer la pena estar enterrat
dos dies, fins que em van rescatar.
La radiació ha valgut la pena.
Vaig sobreviure amb sang de rata i odi.
Està bé, Tally.
No et vol a tu,
sinó a mi.
No és ben bé cert.
El pla original era fer-la volar després d'això
i acabar amb la resta quan anéssiu a socórrer-la.
Però us agrada esguerrar els plans.
Jo et vaig trair, així que deixa-la anar i mata'm a mi.
Acabem amb això.
Què me'n dius, Bengal?
No em diguis això!
No facis veure que t'importo!
Mira què em vas fer.
Vols acabar-ho?
Només hi ha una forma.
L'única justa.
Tots dos, els mentiders!
Encareu-vos.
Alceu les armes i apunteu-vos al cap.
I pare i filla dispareu alhora.
No ho feu!
Si ho feu, ella viurà.
Si no, morirà ara mateix.
Mama, és culpa nostra.
Ai, bonica.
No.
T'estimo, filla.
T'estimo, papa.
No!
Tally, ets l'amor de la meva vida.
El que t'he fet passar aquests anys
mereix una medalla.
Em sents, Tally?
Una medalla.
Ja el tinc.
És de la central. Digui?
Us han descobert.
Les vostres identitats perillen.
Un furgó us espera a fora en menys de vint segons.
A la furgoneta, va!
- Falta la Tina! - Barry, fugim.
La Tina no vol que moris. Cap a dins, de pressa!
- Au, va. Som-hi! - Ja hi som!
Tots sou de la CIA?
No, només jo.
I en Luke.
I l'Emma.
- I jo. - I la Roo, som cinc, senyora B.
¿Així què, cap,
com n'és, de greu?
En Boro era un terrorista global
que volia venjança contra l'Emma i jo.
Ves a saber quant fa que sap qui som.
Pot haver venut les dades
als milers de criminals que hem empaitat.
Vull anar a casa.
- No podem. - Què?
Les cases, els comptes, totes les possessions,
no podem ni acostar-nos-hi.
Deuen ser milers de terroristes...
- Traficants de persones. - De drogues.
Criminals de debò.
...empaitant-nos pertot,
a l'aguait.
Ens l'han ben jugat.
No hi ha un lloc segur.
I què farem, ara?
No ho sé.
Estem ben fumuts.
Subtítols: Anaïs Mintenig