EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Klokka er nøyaktig halv sju onsdag 27. mai.
Du får siste nytt og sport om et øyeblikk.
ZÜRICH, SVEITS 27. MAI 2015
Vi følger en nyhetssak under utvikling med global rekkevidde.
FIFA, fotballens ledende organ, som om- setter for milliarder, får krass kritikk.
En bombe. Et jordskjelv i Det internasjonale fotballforbundet.
I mai 2015 begynte FIFA-huset å slå sprekker.
Den siste timen har flere tilknyttet fotballens ledende organ, FIFA,
blitt arrestert, mistenkt for korrupsjon.
Nyheten sprakk. Folk hadde blitt arrestert ved maktens hovedsete i Zürich.
Sentrale medlemmer av FIFAs hovedstyre og noen funksjonærer.
Det er bare et par timer siden vi fikk vite det. Hva vet du om de arresterte?
Dette er en FBI-etterforskning.
De gjennomførte en razzia mot et stort FIFA-hotell, Baur au Lac.
Disse satt ikke bare i toppen av den største idretten i verden,
men også den største bransjen.
I denne bilen blir en av dem kjørt bort fra offentligheten.
Vi fikk fortløpende telefoner om at flere var arrestert.
Vi hadde jobba grundig med å gjøre dette kontrollert,
at dette skjedde på riktig måte.
Jeg husker at jeg kjørte hjemmefra og til FIFA, og fikk en telefon.
"Vi må møtes. Vi har et stort problem."
Det var en veldig vanskelig dag. Den verste av alle.
Folk jeg kjente ganske godt, hadde blitt arrestert.
Men vi forsto ikke omfanget av det før vi fikk se anklagene,
noe som først skjedde noen timer senere.
Ikke lenge etter kunngjorde Justisdepartementet anklagen
med et utall navn,
inkludert noen av de største navnene i hovedstyret.
De som bestemmer hvem som får VM, de som driver hele organisasjonen.
Vi er her for å offentliggjøre anklage og arrestasjon
etter langvarige etterforskning av bestikkelser og korrupsjon innen fotball.
Første gang du leser anklagen, tenker du: "Vent."
Dere sier ikke bare at de gjorde det, men at FIFA er ansvarlig.
Anklagen på 47 punkter mot disse personene
omfatter gangstervirksomhet, overføringsbedrageri
og avtaler om hvitvasking over to tiår.
Loretta Lynch og Jim Comeys ordvalg om FIFA
inneholdt anklager man vanligvis forbinder med mafiaen
eller meksikanske narkotikakarteller.
Hvis det amerikanske justisdepartementet hevder at FIFA er kriminelle,
er det oppe og avgjort.
Da kollapser organisasjonen.
Ingen er hevet over loven.
I New York framførte de et budskap til internasjonal fotball.
"Dere har ikke rydda i huset deres. Vi kommer for å rydde opp."
Dette er virkelig VM i svindel. Og i dag gir vi FIFA rødt kort.
Plutselig falt sløret i organisasjonen.
Man så hvor mye korrupsjon, pengevinning, egeninteresse, grådighet,
politisk virksomhet og ryggdolking som virkelig fantes
bak det de kalte "FIFA-familien".
-Mr. Blatter? -Mr. Blatter?
Trekker du deg, Mr. Blatter?
Og Sepp Blatter var familiens overhode.
Han var Gudfaren innen fotballverdenen.
I hans øyne var han uangripelig.
Hvis to visepresidenter og medlemmer av styret får anklager rettet mot seg,
trekker presidenten seg. Eller blir tvunget til det.
Hvorfor skal jeg det?
Å trekke meg er det samme som å si at jeg er ansvarlig for alt som skjer.
Korrupsjonen var som en endemi i FIFA i flere tiår,
helt fram til sammenbruddet i 2015.
De hadde viktige ansvarsområder på alle nivåer,
fra å bygge fotballbaner til barn i utviklingsland
og til å arrangere VM.
Det ble forventet at de hegnet om reglene for ærlig spill i fotballen
og beskyttet spillets integritet.
I stedet fordervet de den internasjonale fotballverdenen
for å tjene egne interesser og berike seg selv.
Men det er ikke sant. Dette er oppdiktet.
Institusjonen er ikke korrupt. Det fins ingen korrupsjon her.
RØDT KORT TIL FIFA
Han gjorde ingenting for å stanse dette toget i høy hastighet.
Min samvittighet er ren.
For jeg kan ikke holdes ansvarlig for det.
FIFA ble giftig. FIFA ble en kriminell organisasjon.
Jeg har gjort en god jobb i FIFA.
Kom igjen, FIFA!
Jeg forsto ikke hvor mye makt de hadde. Makten over styresmakter og banker.
"Det er de som lager reglene", tenkte jeg.
Å være FIFA-medlem er som å være i en hemmelig hage du aldri vil forlate.
Det er en uuttalt kodeks som sier at du kan gjøre som du vil.
Du er herre over idrettsuniverset
og på mange måter mektigere enn politikere og andre,
for de kommer og går, mens du blir sittende i år etter år.
Disse arrestasjonene er nok et åpenlyst forsøk fra USAs side
på å forlenge sin domsmyndighet til andre land.
Qatar!
Vi ble alle forbløffa.
Min umiddelbare reaksjon var at de hadde kjøpt dette.
Nå ble vi angrepet. FIFA ble angrepet.
Angrep uten like fra alle kanter.
Navnet mitt vil alltid forbindes med "korrupsjon".
Dette er historien om FIFA, som til dels er historien om fotball i seg selv
og historien om hvordan korrupsjonen slår rot i ulike deler av verden.
Det er fortsatt den største korrupsjons- skandalen innen idrett noen gang.
FIFA har et stort privilegium som ansvarlige for verdens største idrett.
En idrett folk forelsker seg i når de er små, og elsker for resten av livet.
Men de har en viktig rolle, en plikt til å verne om idrettens verdier.
Det er mye hyggeligere å ta del i det
når man ikke vet om alt det stygge som foregår innen fotballen,
når man bare elsker idretten og støtter landslaget,
helt uskyldig, ut av kjærlighet.
Men samtidig
kan de fleste fotballsupportere merke at ting ikke stemmer.
RUSSLAND
Vanlige fans vil se fotball. De vil komme til VM.
De vil se heltene spille, Ronaldoer og Messier.
De bryr seg ikke om indre strid i FIFA.
De vet at FIFA er korrupt og er lei av det.
Man må stille spørsmålet.
Hvorfor skal vanlige fans bry seg om korrupsjon?
Vi burde bry oss, siden idretten fortsatt gir verden en illusjon
om at den er god, rettferdig, underholdende og ren.
Det er den ikke, men illusjonen lever.
Kjemper vi ikke mot korrupsjon her, bør vi ikke gjøre det overhodet.
For å forstå hvordan korrupsjon slår rot innen fotball rundt om i verden
må man se på FIFAs opprinnelse.
FIFA ble grunnlagt av sju europeiske fotballforbund i 1904,
og alle var amatører. Det var ingen penger involvert.
Det lå en idealisme der. Man skulle spille mot hverandre.
De ville at fotball skulle være en godhetens kraft.
I tiår etter tiår spredte fotball seg i fenomenalt tempo rundt om i verden,
på tross av at FIFA var svært små over lang tid.
I flere år holdt de bare hus i en kontorbygning i Zürich sentrum.
De hadde ikke hovedkontor.
Det var en amatørmessig organisasjon
fram til 1974.
På den tida var FIFA-presidenten
en fremtredende, engelsk fotballeder
ved navn Stanley Rous,
som deretter ble utfordra av brasilianeren João Havelange.
Jeg må få sagt at jeg har den største respekt for Stanley.
Og når man stiller til valg,
så blir man ikke fiender. Man er bare konkurrenter en stund.
Havelange var den mest berømte brasilianeren i verden.
Havelange hadde vært OL-utøver i svømming.
João Havelange var president for det brasilianske idrettsforbundet.
Han var oppriktig interessert i idrett.
Han forsto at kunnskapen hans om idrett
kunne omskapes til politisk makt.
Han mottok informasjon om den politiske situasjonen i FIFA.
Han så at det fantes muligheter.
Ville det ha vært så dumt for fotballen om Brasil fikk denne posten?
-Jeg vet ikke. Jeg hadde blitt bekymra. -Hvorfor det?
I lys av hvordan jeg har sett at de…
Deres holdning til fotball og idrett er veldig ulik vår.
Stanley Rous begikk noen store feil
og feilbedømminger i den internasjonale manesjen.
Særlig det at han hadde en tolerant innstilling
til et Sør-Afrika under apartheid, og deres FIFA-medlemskap.
KUN HVITE.
Han er ikke så godt likt i Afrika.
Folk ser på Stanley Rous som del av det britiske imperium,
som hindrer utviklingen for de afrikanske landene,
som kjemper for sin uavhengighet.
Derfor sa Havelange:
"Velg meg, så vil Sør-Afrika utestenges fra FIFA så lenge det er apartheid."
Havelanges drev en skarpsindig valgkamp.
Og det var vel her politikken, kanskje med stor P, kom inn.
Hvert lands fotballforbund har én stemme når man velger FIFA-president.
Det fantes stemmer å hente over hele verden, og særlig i Afrika.
João Havelange forsto at hvis man ville vinne det valget,
ville det ikke skade å love dem at det kom til å finnes midler,
penger til utvikling av idretten i deres respektive land.
Og så hadde vi jo også mistankene, da.
Om at han hadde penger. At de berømte pakkene,
de brune konvoluttene,
kan ha blitt delt ut til delegater på hotellet i Frankfurt
i dagene før kongressen.
Selvsagt skjedde det. Det skjedde helt klart.
FIFA-KONGRESSEN 11. JUNI 1974
Ærede delegater. Mr. Havelange mottok 68 stemmer,
mens sir Stanley Rous fikk 52.
Mr. Havelange er FIFAs nye president.
Valget av João Havelange ble et stort vendepunkt for FIFA.
Den brasilianske industrimagnaten
hadde erstattet den engelske dommeren, den gammeldagse, stive FA-representanten.
Det var veldig uventet og sjokkerende.
Havelanges inntog i FIFA symboliserer kapitalismens inntog i FIFA,
siden det medførte at identiteten endret seg.
Det som hadde vært som en europeisk venneklubb med svært fotballinteresserte,
ble nå til business, en bedrift.
Kort tid etter at jeg ble valgt til FIFA-president
fikk jeg to spesifikke og ambisiøse prosjekter i tankene.
Først og fremst skal de komme ungdommen og den tredje verden til gode.
Havelange hadde kommet med løfter om å drive mer utviklingsarbeid i Afrika.
Men problemet var at det ikke fantes særlig med penger til å gjennomføre dem.
Og det var da Sepp Blatter kom inn.
I oktober i 74 kontaktet FIFA meg og sa:
"Havelange leter etter noen som kan utvikle idretten."
Jeg hørte bare "FIFA". Den muligheten måtte jeg kaste meg på.
Jeg møtte Havelange.
En stor, høyreist mann. Det er lett å virke høy foran meg.
Jeg har alltid vært like høy som Messi, 170 eller 169.
De fleste blir høye ved min side.
Han så på meg, og så sa han:
"Vil du jobbe med meg?" Og jeg sa: "Ja, president."
Vi tok hverandre i hånda, og han sa: "Du er ansatt."
Jeg hadde oppnådd det jeg ønsket i livet, å jobbe for og med fotball.
Men jeg kunne ikke utvikle idretten alene. Jeg trengte hjelp.
FIFA hadde ingen penger.
Jeg kontaktet derfor Coca-Cola og holdt en presentasjon for dem.
Det var en mann der. Han sa: "Jeg har hørt på det du har sagt,
men hvor mange Coca-Cola-flasker kommer du til å selge for meg?"
Dette handler ikke om å selge Coca-Cola, sa jeg.
Det handler om at to store organisasjoner
kan forene krefter for å komme ungdommen til gode.
I 1976 holdt vi en pressekonferanse
for å kunngjøre den store støtten FIFA skulle få fra Coca-Cola
til utviklingsprogrammer og ungdomsmesterskap.
Han var den første til å innføre moderne sponsing av utviklingsprogrammer.
Dette var noe helt nytt. Revolusjonerende.
Coca-Cola støttet FIFAs Coca-Cola-program, som det ble kalt.
Dette var det moderne FIFAs begynnelse.
Og så fort vi hadde Coca-Cola på laget, fulgte de andre etter.
Adidas sa: "Vi bidrar med utstyret."
Så fikk vi kontrakten med KLM.
Det skjedde de første fire årene Havelange satt ved roret.
De solgte store sponsorkontrakter for første gang.
Etter det så man at alle disse andre merkene
begynte å knytte seg til fotballen og sponse VM i 78.
FIFA håvet inn penger.
Fotball ble et produkt.
Så skjer det automatisk. Det er klart. Man begynner å berøre politikk.
VELKOMMEN
Jeg er sikker på at Argentina som vertskap vil sørge for et utmerket VM.
Økonomisk er landet velstående.
De økonomiske forholdene ligger til rette
for at vi skal få et perfekt VM.
VM i 78 var et bemerkelsesverdig øyeblikk i idrettshistorien og innen politikken,
for dette ga FIFA muligheten til å spre vingene økonomisk.
Men det var også en mulighet
til å menge seg med noen av de mest foraktelige politikerne man kan tenke seg.
I 1976 overtok
en fascistisk, voldelig og brutal militær gruppering makten i Argentina.
De sto ansvarlig for ugjerninger og forsvinninger.
General Videla, med sitt strenge oppsyn, ledet Argentina på denne tiden.
Militærjuntaen samlet sammen dissidenter
og kastet dem ut i Rio de La Plata fra fly og helikoptre.
RETTFERDIGHET FOR DE FORSVUNNE
De slo ned på alle dissidenter.
Et svært gruoppvekkende øyeblikk i den moderne verdenshistorien.
Diktaturet var skjebnesvangert for landet. Det forvoldte oss smerte.
Og VM ble ikke stilt i bero, på tross av alle landets økonomiske problemer.
Presidenten ga oss rett og slett nye forsikringer.
Derfor drar vi fornøyd og glad herfra.
Det fins et moderne ord for grufulle eller urettferdige regimer
som forherliger seg selv eller renvasker seg gjennom å knytte seg til fotball.
Det moderne ordet er sportsvasking.
Der man renvasker bildet av seg selv ved å knytte seg til idrett.
Argentina er ikke det mest kjente tilfellet.
Det er Hitlers OL i 1936 i Berlin.
Verdensmesterskapet i Argentina er en blåkopi av 1936.
Vi ber fotballspillerne, tilskuerne
og verdenspressen om å boikotte mesterskapet.
Det var en stor boikottkampanje, men ingen land boikottet VM.
Argentina!
Argentina kom til finalen med et fantastisk lag.
En av stjernene var Mario Kempes, som spilte med strømpene på anklene
på sitt egne, praktfulle vis. Langt hår.
Etter tre taklinger tok han en retur fra keeper. Alles hjerter hoppet over et slag.
Og så vant Argentina VM.
De er de første lykkelige øyeblikkene våre som fellesskap jeg kan huske.
Det snudde fra gledesrus til sorg
da vi fant ut hva som hadde skjedd i alle disse årene da diktaturet tok slutt.
Hvordan vi på en måte hadde blitt brukt som marionetter.
Jeg lot det gå av stabelen der. Fordi dette handler om idrett, ikke om politikk.
Det var velorganisert,
De holdt utmerket orden på alt, og det var et flott VM.
Selv sa Havelange at man ikke bør blande fotball og politikk.
At det ligger i FIFAs vesen å være upartisk og upolitisk.
João Havelange arrangerte en VM-finale på Monumental de Núñez-stadionet,
knapt 500 meter fra fengselet tilhørende den argentinske sjøkrigsskolen,
der de som protesterte mot diktaturet ble torturert og drept.
"For jeg driver ikke med politikk." Skjønner?
Og så driver han med politikk av aller, aller verste sort selv.
Den som støtter diktaturer.
I dag er sportsvasking et stort spørsmål,
og når man ser tilbake på VM i 1978,
OL i 1936 og nåtiden,
blir alt bare enda mer urovekkende.
Idretten lar seg i bunn og grunn kjøpe
av regimer som er på kant med menneskerettighetene,
heller enn å bruke makten sin til å ta et standpunkt og si nei til det.
Og man kan si at Argentina lagde regelsettet for hvordan man gjør det.
ZÜRICH, SVEITS
I historien om hvordan korrupsjonen fikk rotfeste i FIFA
finner vi øyeblikkene bak arvesynden,
øyeblikkene der noen gjorde noe korrupt, før det ble endemisk.
Og det later til at tiden etter VM i Argentina er et slikt øyeblikk.
Det fins dem som mener at Havelange bør få anerkjennelse
for å ha skapt et gode vilkår for FIFA og for fotballen, noe som er diskutabelt,
men at han ble bestukket av Horst Dassler, den tyske eieren av Adidas.
Vi produserer 15 000 skopar, som er hovedvirksomheten vår,
og blant annet 500 fotballer per dag.
Adidas hadde et helt utrolig sammenflettet forhold til FIFA.
Horst Dassler hadde vært bemerkelsesverdig mektig og innflytelsesrik i flere tiår.
Det er nesten som om alt det man så av Adidas på TV når VM ble sendt
kunne gjenspeile påvirkningen Adidas hadde i kulissene.
Og historien skal ha det til at Adidas hadde ansvar for alle markedsføringsplaner
for VM i Spania i 1982.
Horst Dassler satte en utbetaling inn i Havelanges kontrakt
for å sørge for at de sikret rettighetene. I realiteten var det en bestikkelse.
FIFA-president João Havelange tar altså imot penger for markedsføringsrettigheter.
Så begynte Dassler å pønske ut andre måter å bestikke Havelange på
for å kunne styre rettighetene i all uoverskuelig framtid,
siden han visste at verdien ville eksplodere.
Etter hvert som fjernsynet utviklet seg,
ble rettighetene bare for å få se idretten svært verdifulle.
Da begynner Horst Dassler med ren idrettsmarkedsføring.
Han vil kjøpe rettighetene til VM fra FIFA og selge dem til kringkastere.
Og Havelange er ikke nødvendigvis interessert i riktig markedspris.
Det han er interessert i, og det er nå det begynner å bli stygt,
hvor mye Dassler kan gi ham privat, under bordet, mot rettighetene.
Da grunnlegger Dassler selskapet ISL, International Sport and Leisure.
Dette selskapet begynner begjærlig å gripe etter alle mulige FIFA-rettigheter.
Den gangen var modellen enkel og veldig lukrativ for ISL.
Det var rene oppkjøp.
Man tilbydde FIFA en pengesum i bytte mot alle markedsføringsrettigheter.
Da kunne vi gjøre hva vi ville med dem og selge dem videre til en høyere pris.
FIFA var fornøyd så lenge de fikk penger i kassen,
for de forsto ikke hva det var vi drev med,
men de likte at det kom inn penger.
De brukte helt og holdent makten de hadde til egen fordel.
Og mesterhjernen bak det hele het Horst Dassler.
Da han ga ISL et faktisk monopol, begynte reisen inn i mørket.
På den tiden hadde Blatter Havelanges fulle tillit.
Han oppførte seg på en måte Blatter kunne stole på.
Han gjorde alt for presidenten.
Jeg var vitne til dette, vet du.
På den tiden hadde FIFA elleve medlemmer. Jeg var nummer 12.
Og på den tiden spilte ikke nummer 12.
Han var innbytteren, som kom inn om noen ble skadet i første omgang.
Han spilte aldri.
Derfor sa jeg: "Jeg er ikke dum.
Jeg vil ikke være nummer 12 resten av livet."
Blatter var en svært ambisiøs markedsføringsmann.
Han lærte seg hvordan man kunne forhandle seg oppover langs stigen.
Og en av måtene å gjøre det på var å være en av Havelanges svært lojale arbeidere.
I 1981 ble han generalsekretær.
Da ble han i realiteten den andre i rekken etter Havelange.
HOVEDSTYRE
Hallo?
Havelange var alltid i Brasil. Han kom hver sjette uke eller andre måned
for å se om bygningen fortsatt sto.
Blatter kunne mer eller mindre gjøre som han ville.
Han var den mest velorienterte. Den mest sentrale av alle.
Og Havelange var fornøyd med det.
Han fikk svarte penger. Han var president. Han kunne sole seg i glansen.
Det øyeblikket der folk forsto at han var mektig og at FIFA var noe annet,
var uten tvil under VM i Spania.
Det ble gjort et voldsomt kvalitativt sprang fra mørket i Argentina
og til den solfylte turneringen i Spania i 82, selv med tanke på det faktiske været.
Og så ble det arrangert i Spania,
som nettopp hadde kommet ut av et diktatur som varte i fire tiår. Franco.
Situasjonen var helt annerledes nå. Man byttet ut skyggene med lys.
Og den som solte seg i glansen, det var Havelange. I tillegg.
I en berømt scene ankommer kong Juan Carlos og Havelange sammen.
Og man tenkte vel at det var Havelange som var kongen,
siden han og Juan Carlos hadde så ulik kroppsholdning.
Havelange så ut som kongen der inne.
João Havelange ble en svært mektig skikkelse i FIFA.
Jeg tror ikke at noen utfordret presidentembetet hans,
og litt etter litt begynner FIFA å tjene store penger.
Siden han ble FIFA-president har han bygd opp et fotballimperium verdt millioner.
Med det følger et liv i sus og dus.
Det utviklet seg også en kultur der de oppførte seg litt som baroner.
I forrige måned fløy han over Atlanteren til Zürich og tilbake, bare for å si hei.
Luksuslivet deres blir viden kjent.
De beste bilene, de beste hotellene. Det står ikke på pengene.
Havelange var nesten som en keiser i FIFA.
Nesten alle FIFAs penger kom fra ISL,
markedsføringsselskapet grunnlagt av Horst Dassler, Adidas-sjefen.
ISL styrer alle markedsføringsrettigheter, stadionreklame og alt annet kommersielt.
Han har fram til nå lyktes godt med sitt forhold til FIFA.
Og i all denne tiden hadde ISL utbetalt bestikkelser
til Havelange, som FIFA-president,
for få kjøpe markedsføringsrettighetene til VM.
Staben begynte å snakke om ISL. "Hvorfor alltid ISL?"
Og jeg fikk mange spørsmål fra media,
spørsmål jeg burde svare mer eller mindre korrekt på. Ikke sant?
Og smått om senn skjønte vi at det var noe som stinket.
Ja, men vi snakket ikke ut om det.
Blatter visste at ISL betalte Havelange,
for halvannen million hadde faktisk blitt utbetalt FIFA ved en feil. Det så Blatter.
England, fotballforbundet…
Det var en liten seier for Blatter, for nå kunne han bevise at han ble bestukket.
Dette var beviset på at Havelange var bestukket.
Det var virkelig< toppen av kransekaka. En nydelig kransekaketopp til Blatter.
Og senere begynte han å bringe sine ambisjoner for dagen.
Noen år senere merket jeg at han begynte å bli utålmodig.
Han hadde ikke tålmodighet nok til å vente til at Havelange ville slutte.
Han ville bare bli president. Resten var uviktig.
Blatter visste om bestikkelsene, og utnyttet seg til slutt av hemmeligheten.
Han inngikk en avtale med Havelange om at Havelange ble sittende i fire år,
før han gikk av på fredelig vis og støttet ham.
Da kunne Havelange slutte med en viss respekt i behold,
mens Blatter oppfylte drømmen om å bli FIFA-president. En ond pakt.
Mitt verv som FIFA-president tar slutt
når VM i Frankrike i 1998 er avsluttet.
Dette må ha vært en stor personlig skuffelse for Havelange.
Trist at han slutter, for jeg ser ikke hvordan FIFA kan fungere uten ham.
Tjueen år sammen har skapt et vennskap.
Så først må jeg fordøye denne informasjonen.
Han var aldri ærlig nok til å støtte FIFA-presidenten, som skapte ham.
Blatters historie handler om svik.
Jeg blir utmattet bare av å snakke om ham.
Han bommer! Brasil vinner VM!
Baggio står helt fastlåst på stedet. Han har knapt beveget seg.
Italia er nedslått. Brasilianerne gleder seg. Alt begynte med…
På tidlig 90-tall var de europeiske medlemmene av FIFAs hovedstyre
misfornøyde med måten Havelange og Blatter drev organisasjonen.
Derfor nominerte de Lennart Johansson
som kandidat til presidentvervet i 1998.
Jeg passer mine egne saker og presenterte programmet for et halvår siden.
Folk vet hva jeg står for. Det er det.
Han var veldig populær i FIFA og virket å ha Europas støtte,
som fortsatt er plassert øverst i fotballverdenens pyramide.
Der får Blatter en utfordring.
-Hvordan anser du Blatters kandidatur? -Han er en veldig dyktig generalsekretær.
Vi kan også se på hva Havelange lærte Blatter,
og det viktigste han lærte var nok hvordan han teller stemmer,
at andre land også har mange stemmer.
Å være på utkikk etter stemmer er en rovlystig affære.
Dette er en stor svakhet i FIFA-systemet, som ingen fullt og helt har klart å løse.
Hvert land har én stemme.
CONMEBOL, for eksempel, den søramerikanske konføderasjonen,
som inkluderer Brasil og Argentina,
to av de største fotballnasjonene
som har vunnet VM flere ganger hver,
har bare ti stemmer til presidentvervet i FIFA, mens CONCACAF
har over 30 stemmer til presidentvervet på grunn av alle øyene i Karibia.
Derfor må enhver FIFA-president sørge for at de er fornøyde.
Og hvem har vært president i CONCACAF i alle disse år?
En som heter Jack Warner.
I Karibia snakker vi om en tid før og etter Jack.
Før Jack drev de fleste landene i Karibia med sine ting for seg.
Tjuefem land rapporterte til CONCACAF og FIFA.
Da Jack kom inn, forente han Karibia. Han ga alle karibiske nasjoner,
både smånasjoner som Turks og Caicos eller store land som Cuba,
en tilhørighetsfølelse.
Han mente at Karibia burde arrangere VM.
Han mente at alt som Europa, Afrika eller Asia fikk, også skulle gå til Karibia.
Og han var en som styrte fotballen på Trinidad og Tobago med jernhånd.
Ingenting skjedde uten ham.
Det som skjer i FIFA nå, er at man må kunne skape allianser.
På den måten får man det som man vil.
Jack Warner hadde alltid en makker,
en annen figur som hang med ham ved navn Chuck Blazer.
Da jeg begynte å jobbe med dette, så jeg at det var artikler om Jack Warner,
men ingen om Chuck Blazer.
Hvis dette er en alternativ metode…
Han har ikke spilt fotball. Han har ikke drevet særlig med idrett.
Han visste ingenting om idretten, men var mye mer interessert i styringen.
Han var en luring. En selger. Det var hans fremste talent.
Han var trener for begge barnas fotballag i New Rochelle,
og så at mange barn spilte fotball.
Interessen for fotball i USA var i kraftig oppsving.
Han så at han kunne tjene penger. Det så han alltid etter.
Han gikk fra å trene barnas fotballag
og til USAs fotballforbund, som ga ham en plass i CONCACAF.
Da fikk han kontakt med Jack Warner.
Konføderasjonen av nasjoner fra Nord- og Sentral-Amerika og Karibia.
Hver av disse tre sonene har sine preg.
Chuck fikk Jack til å innse at Karibia var CONCACAFs sovende kjempe,
siden hvert land hadde én stemme.
I en konføderasjon med 40 nasjoner
bør 25 organiserte karibiske land lede an retningen for konføderasjonen.
Da sa Chuck: "Vi må finne en struktur som virkelig fungerer for oss.
La oss tjene penger."
I 1990 vant Jack Warner valget til CONCACAF-president
og gjorde Chuck til generalsekretær.
Han var nok så korrupt man kunne bli, men lærte seg også hvordan FIFA fungerte.
Appetitten hans ble mye større.
Jack ga Chuck oppgaven med å inngå TV-kontrakter og tjene andre penger,
som i sin tur ville berike både konføderasjonen og de to mennene.
Chuck ville ha en andel av alt.
Mafiaen vil jo ha en andel av alle avtaler, og dette trodde også Blazer på.
I fjor fikk jeg også ansvaret for organiseringen av to nye turneringer…
Når de samler alle stemmene i Karibia for å overvinne CONCACAF
er det andre umiddelbare utbyttet at det utgjør en stor andel stemmer
som også kan brukes i FIFA-valg.
Alle som ønsket å bli president i FIFA måtte gå via Karibia.
Man måtte gå via Jack Warner, siden han satt på en stor andel stemmer.
Ikke bare satt han på dem, landene var svært disiplinerte og lojale.
Blatter forsto ganske tydelig
at Jack hadde gode forhandlingsevner i alt han gjorde.
Mens Jack på sin side forsto at Karibia ville få flere fordeler med ham.
Slik ble de "brødre".
Jack Warner ville vært en som kom med et tilbud for å få ham til å ombestemme seg.
Han er den typen menneske. Men det klarte ikke europeerne.
Derfor hadde han alt tapt fra begynnelsen.
Det er trist at det er sånn for Europa og for UEFA.
Det later til at de ikke tror at det fins noe fotball utenfor deres grenser.
Alle må svare til UEFA, ikke motsatt. Og dette er jo én stor familie.
Det har jeg problemer med.
Han var en av dem som ba om penger for å stemme på Lennart Johansson.
GENERALSEKRETÆR I SVERIGES FOTBALLFORBUND
Rett ut. Han tenkte bare på å berike seg selv.
Han støttet Blatter.
Men på tross av det hadde vi et håp om å komme seirende ut,
og vi håpet at vi kunne få hele Europa til å stille seg bak oss.
To kandidater. Sveitseren Joseph Blatter mot svensken Lennart Johansson.
Lennart Johansson vil ta i bruk sin europeiske strategi over hele verden.
Han er mannen bak de europeiske turneringene.
Men du må passe på hele tiden, for du kan ikke egentlig stole på folk.
Det er veldig få som ikke kan endre mening.
TO MÅNEDER FØR PRESIDENTVALGET I FIFA
Andre fotballnyheter: Michel Platini støtter Sepp Blatter,
kunngjorde han i morges i Paris. Han støtter Blatter som neste FIFA-president.
Blatter innså i bunn og grunn at han ikke var særlig populær.
"Selv om jeg er sveitser, er jeg ikke populær i de europeiske forbundene."
Blatter var klar over at han ble ansett som en heller kjedelig fotballpolitiker,
og sa til seg selv: "Her har vi Michel Platini, som har spilt fotball,
men nå begitt seg ut i idrettspolitikken. Han kan bli en fantastisk medkandidat."
Platini revolusjonerte virkelig fransk fotball.
Både på og utenfor banen.
Han hadde et enormt teknisk register, noe som gjorde han til en enestående spiller.
Så traff han Blatter og ble imponert over alt arbeidet han hadde gjort.
Og det var da tanken om en samlet søknad oppsto.
På listen over verdens beste spillere var han i toppsjiktet.
Han sa: "Jeg er verdt én million."
Da blir det én million, sa jeg. Og et håndtrykk.
-OK. -OK.
Platinis rolle var veldig viktig i Europa,
for dette valget var ikke avgjort for Blatter.
Han var ingen favoritt.
Da vi regnet på det noen måneder før kongressen, lå han fortsatt et stykke bak.
Asia var splittet. En del forbund støttet Johansson.
Og vi trodde at båndene mellom Afrika og Europa var så sterke
at alle de afrikanske nasjonene ville stemme på Lennart.
Så skjedde det merkelige ting.
OK. Smil.
I april ringte Blatter meg og sa:
"Emmanuel, jeg vil gjerne høre hvordan du mener jeg kan få stemmer fra Afrika."
Jeg sa: "Du stiller mot en av de beste.
Johansson har allerede et tett bånd til CAF,
Den afrikanske fotballkonføderasjonen.
Men det er kanskje én ting vi kan gjøre."
Jeg fløy til Sør-Afrika for å møte formannen i Sør-Afrikas fotballforbund.
Selvsikkert sa jeg: "Jeg trenger din hjelp, Oli. Hør på meg.
Her har vi en gyllen mulighet for Sør-Afrika som nasjon
og for deg som president til å bli tildelt et VM.
Treffer du det riktige valget, skal vi gi deg en garanti."
Han sa: "Hvis det stemmer, tar jeg ikke bare med meg Sør-Afrikas stemme,
da gir jeg dere de 14 COSAFA-medlemmene."
Da sa jeg: "Bingo."
Jeg ringte Sepp. "Hør her. Nå har vi en avtale."
Det som betyr noe, er pengene. Direkte eller indirekte.
Og å love bort et VM er også en måte å love bort penger på.
En annen nøkkelalliert av Sepp Blatter var Mohamed Bin Hammam.
En forretningsmann fra Qatar, som i bunn og grunn var valgkamplederen hans.
Åpenbart svært ambisiøs.
Han skaffet seg åpenbart innflytelse hos Blatter ved valget i 98.
Han er en rik mann. Veldig innflytelsesrik og mektig.
Han får alltid det han trenger.
Bin Hammam var en veldig lojal avtaleskaper.
Blatter fant ut hvor viktig Bin Hammam kunne være. Han holdt alle sine løfter.
Med ham brukte jeg mine relasjoner,
vennskapet med afrikanerne og asiatene, for å få flere stemmer.
Jeg tjente ham på en måte ingen annen hadde gjort før.
FRANKRIKE
Flere har snakket om at det ble utvekslet brune konvolutter
på FIFA-hotellet.
Mange afrikanske land byttet side rett før kongressen.
Vi kan bare anta at penger var involvert.
Det er mye snakk om enorme pengesummer som ble levert til hotellrom i Paris.
Ja, sånn var det. Det var det.
-Hva kan man gjøre? Det… -Et rykte eller en sannhet?
Nei, det var sant. Ja. Det var sant.
DAGEN FOR PRESIDENTVALGET I FIFA 8. JUNI 1998
God morgen.
God morgen. Hvordan går det?
Hei, Mr. Blatter.
Mine damer og herrer. Velkommen til Paris og den 51. FIFA-kongressen.
Vi drar det ikke ut. Da gir jeg ordet til Mr. Havelange.
Da vil valget ta til.
Vi har to kandidater.
Generalsekretæren i FIFA, Mr. Sepp Blatter,
og presidenten i UEFA, Mr. Lennart Johansson.
Takk, president.
Fotballfamilien vår trenger en ny leder.
Da jeg drev valgkamp over hele verden og møtte delegater på alle kontinenter,
ville jeg ikke love jobber, kontrakter, turneringer, penger eller annen hjelp.
Og jeg ville ikke love noen forbund økonomisk støtte,
som heller skulle få det på rettferdig vis.
Framfor å komme med løfter viste jeg til programmet og nøkkelbudskapet mitt.
Demokrati, solidaritet og gjennomsiktighet.
Vi fikk 12 minutter til å presentere.
Johansson brukte ti minutter, eller noe sånt.
Han snakket.
Og han var veldig overbevist om at han kom til å bli valgt.
En stemme til meg er en stemme til den rene fotballen og et rent FIFA.
En stemme…
Jeg snakket kortere, mye kortere, og jeg begynte med å si: "Dere kjenner meg…"
Jeg står for kontinuitet innen alt utviklingsarbeidet
som Mr. Havelange, hans administrasjon
og jeg har medvirket til de siste årene.
Og så sa jeg: "Hvis jeg blir valgt,
skal jeg sørge for at Afrika får VM." Og så var det over.
Jeg takker dere alle.
Og så tok valgprosedyren til.
Algerie.
Argentina.
Bahamas.
Bahrain…
Mine damer og herrer. Her er resultatet fra første valgrunde.
En kandidat må ha fått to tredjedeler av stemmene. 128 stemmer.
Mr. Joseph Blatter: 111 stemmer.
Mr. Lennart Johansson: 80 stemmer.
Derfor må vi gå til en andre valgrunde.
Mine venner. Jeg er lei for det, men det ble 111-80.
Da er det avgjort. Dere bør gå til lunsj. Tusen takk.
Vi forsto umiddelbart at dette alt var avgjort.
Afrika hadde plutselig snudd, og også noen europeere…
…endra mening og støtta ikke sin egen president.
Han ble sveket, mente ham, og det gir ingen mening
å ta opp kampen når du alt vet at du kommer til å tape.
Jeg ble forbløffet over at folk jeg snakket med,
som sa at de skulle stemme på meg, åpenbart ikke gjorde det.
Og her tror jeg at Blatter var arkitekten bak det hele.
Jeg var den lykkeligste i rommet.
Jeg reiste meg opp og sa: "Seier! Som en frigjøring for oss."
Han har et umettelig behov for å stå i begivenhetenes sentrum.
Og det kunne til syvende og sist ha fått ham til å mislykkes, men det skjedde ikke.
Hadde Johansson blitt valgt til FIFA-president,
hadde ikke skandalene vi nå kjenner til, skjedd.
UEFA reagerte etterpå. De sa…
Jeg husker det. Det glemmer jeg aldri.
"Dette er én seier. Men du blir aldri president igjen. Aldri."
Alt begynte med Blatter og Havelange.
Og valget i 98 la grunnlaget for at som skulle skje etterpå.
Bråket i FIFA fortsetter.
Mohammed Bin Hammam beskylder Sepp Blatter for å oppføre seg som en diktator.
Hvor er vaktene?
Å si at jeg har bestukket noen ved å betale noe er fullstendig galt.
Hva har du på Blatter?
-Ingen kommentar. -Hvorfor?
Vær så snill. Slutt å si at FIFA er korrupt. FIFA er ikke korrupt.
Jeg føler meg sviktet, kvalm og lei. Nok er nok.
-Hva med forholdet ditt til Jack Warner? -Det er avsluttet.
En tsunami vil skylle inn over FIFA. Stol på meg. Dere har ikke sett noe ennå.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen