DOMOV
Nemohla jsem na tebe přestat myslet.
Na to, jak se máš, co děláš.
A upřímně, nevím, jestli jsem chtěla, aby ti bylo dobře.
Ale jsem ráda, že jsi mi odepsala na zprávu.
Nevěděla jsem, jestli jsi pořád v Hongkongu...
Stěhujeme se s Clarkem zpátky do Států. Musíme,
kvůli našim dětem.
Aby mohly dál žít.
Myslím, že všichni musíme žít dál.
Dokonce i ty.
Co je?
Zazpívej to ty.
-Neumím to. -To bys měla.
Nikdy jsem se necítila víc jako Korejka než v Hongkongu.
To je první věc, co si tvoji kamarádi o mně řekli.
„Ta kámoška Charly je Korejka.“
Podle nich je to super.
Víš, že být Korejka a být americká Korejka
jsou dvě totálně odlišné věci?
Aspoň něco o Koreji víš, ne?
Slyšela jsi o těch protestech?
Lee Han-yeol a Park Jong-chul?
Jsou tak inspirativní.
Já nevím. Queens je od Jižní Koreje dost daleko.
Chtějí tě jen poznat.
Ve Státech by tohle bylo považováno za mikroagresi.
Vy Američani jste moc přecitlivělí.
Já jsem přecitlivělá?
Chcete vodu?
-Ano, prosím. -Dostali jsme novou zásilku.
-Díky! -Musím jít za šéfovou.
Vážně musíš jít?
Už dlouho mi nedala žádnou směnu, což je divný.
A taky nemám prachy.
Uvidíme se.
No tak.
Bude trvat měsíce, než splní naše požadavky.
Očekáváte řešení v nějaké dohledné době?
To vám nemůžu říct.
Řeknete nám o svém nedávném zatčení?
Vždycky jsou potřeba osobní oběti, ale někdo se tomu musí postavit.
Naše generace nese v tuhle chvíli hlavní zodpovědnost.
Musíme bojovat...
Mercy!
Pojď dál!
Dostala jsem vaši zprávu. Děje se něco?
Nemám čas se s tebou mazlit, tak to řeknu rovnou.
Máme na tebe stížnost.
Ten chlap na večírku Tregunter?
Osahával mě, když jsem mu servírovala čekanku.
Měla bych ho zažalovat.
A pravda se ukáže.
Fakt.
Volala klientka, že se jejímu hostu ztratily peníze z peněženky.
Popsala tě úplně přesně.
Jak to? Co řekla?
Znala tvé jméno.
Co? Jak?
Máš štěstí, že nevznesla obvinění.
Ale já nic neudělala.
To je tak nespravedlivé. Jak si mám vydělat?
Už takhle mám sotva na nájem.
Máma přijede za pár týdnů a já se toho děsím.
Chtěla bych pro ni mít nějaké dobré zprávy.
Což nikdy nemám.
Někdy vyhledávám ve zprávách strašné příběhy
o sériových vrazích nebo o dětech, co vypadly z okna,
když je jejich nezletilá matka opustila,
nebo o ženě, která chovala doma šimpanze
a když měla mít návštěvu, dala mu sedativa,
ale ty léky mu neudělaly dobře
a roztrhal její přítelkyni obličej.
Myslím, že se cítím lépe,
když čtu o tom chaosu,
o všech hrůzách, co se kolem dějou.
A já se můžu tvářit, že můj život není tak zlý.
Že to, co jsem udělala, není tak zlé.
Asi se pak cítím trochu míň sama.
Jsem ráda, že nemáš se šéfovou problém.
Určitě nechceš?
Dobře.
Sním je všechny.
Poslední dobou hodně jíš.
Nejím.
Líbí se mi to.
Předtím jsi byla moc hubená.
To znamená, že jsi spokojená.
Dáme si nejdřív sprchu?
Hej.
Mercy!
Davide? Co tady děláš?
Snažil jsem se tě sehnat.
Můžeme si promluvit?
Co se děje?
Říká mu, že musí odejít.
Asi tě nemá rád.
Promiň, já jsem David.
Charly.
Volal jsem a...
Mohla bys jít napřed?
-Jasně. -Hned přijdu.
Jo.
Vím, že oba potřebujeme čas, abychom to zpracovali.
Potřebuju vědět, jak ses rozhodla.
Předtím tě to moc nezajímalo.
Připadalo mi, že s tím ani se mnou nechceš mít nic společnýho.
Já vím. Byl jsem kretén. Omlouvám se.
Došlo mi, jaký je to dar.
-Dar? -Jo, to dítě.
Nebo už jsi...
Proboha. Tys to udělala?
-Co? -Co?
Neudělala.
Takže si ho necháš?
Já nevím.
Mercy, na to už je pozdě. Jsi těhotná čtyři, pět měsíců.
Mám kontakt na porodníka, kterého tu všichni znají.
V nemocnici Matilda.
Je to luxusní nemocnice. A on je prý nejlepší.
Samozřejmě to zaplatím.
To nemusíš.
-Nemůžeš si to dovolit. -Poradím si.
-Přestaň, Mercy. Potřebuješ mě. -Nechci tě potřebovat.
Já jsem otec. Mám právo být součástí všech rozhodnutí.
Ty máš právo? Víš to jistě?
Víš co? Dělej si, co chceš.
Konečně s tebou souhlasím.
Já se tu snažím udělat, co je správné.
Dokonce jsem ti vypsal šek,
abys nemusela řešit peníze.
Díky. Ale jestli do toho půjdu, tak sama.
Fajn. Tak já můžu jít do prdele.
Fajn. Jak chceš.
Čau. Takže to byl David.
Slyšela jsem.
Měly bychom se vrátit na demonstraci.
Počkej, chci si s tebou o něčem promluvit.
O tom klukovi?
O Gusovi?
Ne.
No, tak jsme se vlastně potkali.
Kdo?
Já a David.
Byl tam tu noc, co Gus zmizel.
Byl na mě hodný,
odvezl mě domů.
Jestli mi chceš říct, že jste spolu předtím byli,
tak v pohodě.
Nebyli jsme spolu.
Tak to nebylo.
Je ženatý a bylo to...
Jsem s ním těhotná.
Cože?
Jako právě teď?
Ale řekla jsem mu, že ho tady nechci.
Jak dlouho to víš?
Já nevím.
Pár měsíců.
Pár měsíců?
Teď už chápeš, co ti říkám.
Je to v prdeli.
Ať běžím, jak chci, té kletbě stejně neuteču
a pořád je tady
a všechno se vždycky podělá, než mám vůbec šanci...
Šanci?
Šanci být šťastná.
Žít svůj život. Zbavit se toho.
Jak mi můžeš říct, že jsi nedostala šanci?
Tak jsem to nemyslela.
Všechno svádíš na nějakou kletbu, jako kdyby sis nemohla zvolit svůj život,
svoje vlastní štěstí.
Na rozdíl od spousty ostatních lidí, ty máš nekonečno možností.
Ne, prosím nechoď.
Máš takové štěstí a ani to nevidíš.
Máš americkou školu, americký pas.
Máš svobodu.
A teď čekáš dítě s nějakým bohatým cizincem.
Kdo za to může tentokrát?
Jeho žena? Ta je součástí tvého prokletí?
Nebo já?
Nebo je to tak, že neumíš myslet na nikoho jiného než na sebe?
Charly, chci jít s tebou.
Proč?
Aby ses pak mohla vychloubat, že jsi demonstrovala?
Není to tvůj boj a nikdy nebyl.
Jsi turistka.
Tvoji budoucnost to neovlivní. Můžeš si klidně odjet.
To je další požehnání, který určitě nevidíš.
Popravdě jsem na vás nikdy nemyslela.
Vypustila jsem vás z hlavy, protože jsem o vás nic nevěděla
a bylo to tak lehčí.
Dokud mi kamarádka neřekla, že je to na hovno,
a měla pravdu.
Neumím si představit, co si o mně myslíte.
Jak moc mě musíte nenávidět.
Což byste měla...
Taky bych byla naštvaná.
Podívejme, kdo se vrátil.
Vypadáš unaveně.
Ty nepoužíváš ten krém, co jsem ti dala?
Je proti vráskám.
Tak tohle je ta nová kuchyně.
Nová není.
Nebyla jsi tu pět let.
Ta Tesla venku je tvoje? Čí to byl nápad?
Tvůj otec ji přivezl jako dárek.
Určitě sis ji zasloužila.
Kruci. Zapomněla jsem na koriandr.
-Mám pro něj zajet? -Ne.
Consuela tam zajede.
Consuelo!
Můžeš zajet do obchodu pro čerstvý koriandr?
Mám nasekat česnek?
Nezapomeň, že zítra máme Paath.
Za otcovo uzdravení.
Chtěla jsem to stihnout před jeho operací.
Nepřivezla jsem si žádné indické oblečení.
Consuela dala všechny tvoje staré věci na půdu.
Něco se tam najde.
Pojď, musíme vyrazit.
Je hrozně křehký.
Všechno má svůj čas a místo, Harpreet.
Táta nemusí o tvém rozvodu vědět.
-Mami. -Je nemocný.
Takové rozrušení by ho mohlo zabít.
Buď prostě milá.
Nemůžu mu lhát. Bude se ptát na Davida.
Kdopak to tu je.
Teď spí. Musí odpočívat.
Příliš mnoho lidí v pokoji mu nedělá dobře.
Už půjdeme.
Pojďme, děti.
Uvidíme otce, až se probudí.
Věděla jsi, že tu budou?
Jistě.
Ty je znáš?
Chodíme spolu na brunch. Co si myslíš?
Otec je přivezl z Dillí.
Nechápu, co na té nestydaté zlatokopce vidí.
Vypadá jako žebračka, co posedává
na autobusovém nádraží v Bhatindě.
Co bys čekala od někoho, kdo prodává na trhu manga?
Mami, dost.
Prosím tě.
Zapomněla jsem na tvůj skvělý dhál.
Kdy se ho naučíš vařit?
Mrzí mě, že sis s ním dneska nemohla promluvit.
Tvůj otec se hodně změnil, co onemocněl.
Můžou se lidi změnit?
Já nevím.
Začal být přemýšlivější.
Rozhodně má o čem přemýšlet.
Mohla jsi ho opustit.
Měla jsi práci. Uživila by ses.
Co je to za život?
Život bez toxicity.
Promiň, nemluvím jako Oprah.
Ahoj.
Já jsem Sukhi.
Tohle je Fauja.
Vím, kdo jste.
Máma nechtěla přijít. Nám to přišlo vhodné.
Vždycky jsem tě chtěla poznat.
Tatínek o tobě mluví krásně.
O mně? On o mně s vámi mluví?
Pořád mluví o tom, jak jsi úspěšná.
Mně se o vás dvou nikdy nezmínil.
To by mě ani nenapadlo.
Určitě byl nadšený, že má konečně syna, kterého si vždycky přál místo mě.
Je to dobrý člověk.
Myslím, že vás vychovával jiný člověk.
Tatínek to měl v Americe těžké.
Říkal, že měl strach. Cítil, že nemá věci pod kontrolou.
Co jsme měly pod kontrolou my?
Prosím?
Ale nic.
Má tě moc rád. To musíš pochopit.
Podívej se, kdo přišel.
Návrat marnotratné dcery.
Přišla za tebou už včera, ale spal jsi.
Ty jsi tady, drahá?
Ahoj, tati.
Dojdu pro kávu. Vy si popovídejte.
Jsi v pořádku? Jsi nervózní?
Když jsi tady, je to hned lepší.
Už je to dlouho.
Promiň, že jsem nepřijela.
Chápu.
Co David?
On...
Mrzí ho, že nemohl přijet.
Aha.
Viděla jsi Fauju a Sukhi?
Ano.
Jsou to hodné děti. Doufám, že až tu nebudu, přijmeš je.
Poznáš, jaké výhody má rodina.
Takhle to bereš? Že jsme jedna rodina?
Jistě. Jste moje rodina.
Děti jsou Boží dar.
Ještě není pozdě, abyste s Davidem...
Já jsem těhotná.
Bože můj.
Schovávala jsem si tu novinku pro tebe.
Už víš, jestli je to kluk?
Ano.
Je to kluk.
To je báječné.
Děkuju ti za tu nadějnou zprávu.
Už jsou na vás připravení, pane Singhu. Jestli jste taky připravený?
Chlapec. To je požehnání.
Děkuju za tu báječnou zprávu. Dává mi sílu.
Tati.
Chci, abys věděl,
že moje dítě bude vědět, jaký člověk byl jeho děda.
Nic jiného si nepřeju.
Řeknu mu o tobě všechno.
Jak jsi mámě zlomil na Den matek čelist
a jak jsi ji shodil ze schodů
a jak jí nebyl žádný prsten, protože jsi jí zlámal všechny prsty
a zatímco jsi dělal milujícího otce své druhé rodině,
já jsem jí chladila oteklou tvář.
Ať si tvoje druhá rodina říká, co chce,
já nikdy nezapomenu. A nikdy ti neodpustím.
Můžete jet.
Aerolinky provedou kontrolu palubních lístků a cestovních dokumentů
u odletových bran.
-Ahoj. -Ahoj.
Pojď ke mně.
S tvým tátou mě to mrzí.
To je pro tebe.
-Díky. -Jo.
-Co tvoje máma? -Znáš to, je prostě...
Brinder?
Jo. Tak pojď.
Jsem rád, že jsi zavolala. Chvíli jsem se o tebe bál.
Co je?
Hils?
Zabila jsem svého otce.
Nikdy si to neodpustím.
Ne, ne. Já jsem ho zabila, Davide.
-Zabila jsem svého otce! -Pojďme do auta.
Promluvíme si v autě, jo?
-Dobře. -To nic. Pojďme.
Viděla jsem sama sebe jako nějakou zmučenou duši
a říkala jsem věci, nad kterými jsem neměla kontrolu.
Ne. Měla jsem nad nimi kontrolu.
Když mám být upřímná...
Nedokázala jsem se zastavit, abych to řekla.
Chtěla jsem, aby to před smrtí slyšel.
Nesnesla jsem to pomyšlení.
Sakra.
-Řekla jsi mu, že jsme se rozešli? -Ne, to jsem nestihla.
Zabíjela jsem ho svými slovy.
Ale no tak.
Už mě unavuje být naštvaná.
Jo.
Jak se má? Ta tvoje...
Mercy?
Můžu se tě na něco zeptat?
Když jsi říkala, že nechceš děti,
nechtěla jsi je jen se mnou, nebo...
Samozřejmě, že ne.
To sis myslel?
Jo. Mercy ode mě nechce pomoc.
Nechce se mnou mít nic společného.
Třeba si to rozmyslí. To nevíš.
Hlavně musíš být hodnej chlap.
To mi taky říkala.
Že mám být hodnej chlap.
Protože to je pravda.
Je to jako...
Zrovna jsem se snažil přijít na to, kdo mám být bez tebe,
a pak se stalo tohle.
Neměl jsem čas přemýšlet...
Nechceš snad, abych tě litovala?
Ne, jasně, že ne.
Sakra.
Možná je to trochu zvláštní,
ale když jsem naposledy viděl Mercy, chtěla tvoje číslo.
Bylo by to...
Jistě.
Jo?
Nevím, co bude dál.
Vždy jsem si myslela, že David je můj domov.
To jsme si říkali.
„Je jedno, kde jsme. Když jsme spolu...“
-Uvidíme se? -Jo.
-„...jsme doma.“ -Díky, Same.
L.A. už není můj domov.
Můj návrat to zvýraznil.
Ale co ti já mám vykládat o ztrátě?
Já aspoň vím, že se zahojím.
Samozřejmě, že mám strach, ale...
Říká se, že nemůžeš objevit novou zemi,
když nemáš odvahu ztratit z dohledu břeh.
Těším se, až tady bude víc barev.
To bude hezké.
Často na to myslím.
Pohnout se kupředu.
Tak jo.
Dál a dál.
-Takhle? -Ano.
Neohlížet se.
Nebudou bránit policii ve vyklízení oblasti, ale nenaznačili...
-Žádné ježdění v... -Jasně, mami.
...jaký bude další postup hnutí Occupy.
V obchodní čtvrti je zase vše při starém
po odsunutí a zatčení stovek protestujících z demokratického hnutí.
Policisté vyzbrojení pilami a dalšími nástroji
zdemolovali tábor před sídlem vlády
uprostřed probíhající kampaně.
Většina protestujících oblast vyklidila v klidu
a bez odporu.
Ovšem někteří protestující stále vzdorují.
Až do čtvrtka byl prostor před vládní budovou...
Zlato...
...centrem protestů za demokracii.
-Jdu si něco vyřídit. -Dobře.
Mám rezervaci na jméno Margaret Woo.
Děkuji.
Dobrou chuť.
Víte, co je opakem mluvení?
Není to naslouchání. Je to vyčkávání.
Takže ty vyčkáváš? Neposloucháš mě?
Je to hodně zvláštní rozhovor
a jsou v něm trapné pauzy.
Jsi těhotná.
Nevěděla jsem, jak vám to říct.
Věděla jsem to.
Vážně?
Jak to?
Lidé vedou řeči. Hongkong je malý.
Jak se má Daisy a Philip?
Nevědí, že jsem ti napsala.
Proč jsi mě zkontaktovala?
Já nevím. Možná, abych se omluvila?
Taky ti dlužím omluvu.
Proč?
Volala jsem k tobě do práce.
Nechala jsem tě vyhodit.
To jste byla vy.
Lhala jste, že jsem kradla.
Teď mi to připadá malicherné, ale tehdy
jsem na nic jiného nemyslela.
Byla jsem zraněná a naštvaná.
Měla jsi právo se zlobit.
Mrzí mě, že moje obvinění mělo dopad na vaše manželství.
Nebylo to nic osobního proti Davidovi.
Zoufale jsem hledala odpovědi a byla jsem ochotná najít je kdekoliv.
Omlouvám se.
Pořád myslím jen na maso a mléko.
Maso a mléko.
Máš hlad.
Když jsem včera ležela v posteli,
na zavřených víčkách jsem viděla kuřecí skelet.
Měla jsem tak hroznou chuť na maso, že jsem cítila jeho vůni.
Roste v tobě tělo.
Proto se ti zdá o mase.
-Slečno Kimová, pojďte se mnou. -Ano.
Mercy Kimová. Dvacet pět.
Můžete mi říct datum posledních měsíčků?
Nevyplnila jste ho.
Většinou si to nepíšu. Řídím se podle fází měsíce.
Aha.
Tak nám to musí povědět miminko.
Položte se na záda.
Teď vám vyhrneme košili.
Co takhle nejdřív zajít na večeři.
Dobře.
Uvolněte se.
Staráte se o sebe?
Kyselina listová?
Vitamíny?
Počítá se pomerančový džus v koktejlu?
Ne.
Provedeme měření, abychom zjistili, v jakém týdnu jste.
Jste už v pokročilém stádiu.
Vy jste nebyla u doktora?
Měla jsem to v plánu.
Musíte začít brát doplňky stravy.
To je vaše dítě.
To je moje dítě?
Ano. Řekl bych, že je mu tak 23 týdnů.
Necítím to, ale hýbe se. To je zvláštní.
Všechno vypadá v pořádku. Naštěstí jste mladá.
Mnoho žen otěhotní příliš pozdě.
Chcete znát pohlaví?
Dlouhou dobu jsem tě chtěla vymazat.
Chtěla jsem, abys neexistovala.
Ale ty sem přivedeš novou bytost.
Je to ironie, co?
Napadlo tě někdy, že by sis vzala moje dítě?
Protože já na to myslím pořád.
To neříkej.
Ani na to nemysli.
Mám pocit, že ti toho tolik dlužím,
že jsem tě o tolik připravila.
Nikdy to nedokážu napravit.
Chci ti něco dát.
Ty to dítě nechceš?
Chci.
Ale nechci jí zkazit život.
A udělám to.
Je to holčička.
Už teď se o ni bojím.
Prosím pozor. Cestující...
Prosím, pozor. Změna odletové brány...
Mercy!
Ahoj, mami.
Co to je?
Trochu jsem přibrala.
Ty jsi...?
Tlustá, já vím.
Přestaň blbnout. Nejsi tlustá! Jsi těhotná!
Proboha. Vážně?
Myslela jsem, že to mám z knedlíčků.
Ty couro!
Jak?
Kdy?
Kdo je otec?
Proč jsi mi to neřekla?
Chtěla jsem ti to říct osobně.
Lidi na nás zírají. Pojďme.
Až se to narodí,
udělám ti miyuk guk na kojení.
Taky musím sehnat hovězí oháňku.
Potřebuješ kolagen.
To je moc, už nekupuj žádné jídlo.
Už se mi sem nic nevejde.
To máš jen na teď.
Probereme tvoje věci, ať víme, co si vezmeš a co vyhodíme.
Pomůžu ti.
Vezmu kam?
Zpátky do New Yorku.
Koupím ti letenku.
Vrátíme se společně.
Mami, já nikam nepojedu.
Nepojedeš?
Ale pojedeš.
Sem se s tebou nevejdu.
Kdo po tobě chce, abys tu zůstala?
A kdo se o tebe postará?
Neřekla jsi mi nic o otci...
Předpokládám tedy...
Od něj nic čekat nemůžeš, co?
Myslela jsem si to.
-Daisy, jdeme! -Poběž, Chauncy.
-Philipe, kde máš mikinu? -V batohu.
-Kde máš batoh? -Mám ho.
-Dělej, zmeškáme letadlo! -Rozbily se mi sluchátka.
Rychle, musíme jet, jinak to nestihneme.
Chauncy neměl nic k jídlu ani k pití, je to tak?
-Dobře. A máte pro něj hračku? -Ano.
Kdo si myslíme, že jsme?
Kdokoliv z nás...
Myslíme si, že jsme imunní vůči tragédii.
Neumím si představit den, kdy to nevnímám.
-Kdy se mi nepřipomíná, co jsem... -Dost.
Nemusíš se pořád trestat.
Nikoho nezrazuješ, když se snažíš žít lepší život.
První dny po zmizení Guse byly naplněné bolestí.
Takovou, jakou si nedokážeš představit.
Chtěla jsem umřít.
Ale nemohla jsem,
musela jsem zůstat naživu, abych Guse našla.
Vím, že je těžké si představit, že ještě někdy ucítíš něco jiného než bolest.
Ale dokážeš to.
Překonáš to.
Musím, kvůli Daisy a Philipovi.
A když přijdou chmurné myšlenky...
Ty rozhodneš, zda se necháš stáhnout...
Nebo jestli vstaneš...
Vyčistíš si zuby...
Roztáhneš závěsy.
Půjdeš na procházku.
Podíváš se na děti, které máš...
A zabroukáš si.
Aby tě nepohltilo to ticho.
Stačily by mi nějaké rady ke kojení.
-Essie, kde mám žvýkačky? -V batohu.
-Ne, díval jsem se, nejsou tam. -Jsou v batohu.
Essie, potřebujeme žvýkačky, jinak nám zalehnou uši.
-Kolik je? -Philip je má v batohu.
Čtvrt, máme čas.
Jak je to daleko? Tohle letiště je obří.
Přestaň být tak líná, Daisy.
Líná Daisy!
-Líná Daisy! -Do háje!
Philipe!
-Mlč! Tati, slyšíš to? -Philipe, nech toho.
To ty jsi říkal, že tě bolí nohy.
Odřel jsem se při fotbale, nejsem lenoch.
Třeba ti ten fotbal nejde!
Nechte toho!
Kdy odjíždíte?
Příliš brzy.
-To letadlo je obří! -Jo.
Prospěje vám, když budete doma.
Bez Guse nemám žádný domov.
-Ale jsi blíž k záchodu. -Tak hele.
Proč bych měla chtít být u záchodu?
-Nebudu sedět uprostřed. -Už nastupujeme.
-Proč? -Můžeme se vyměnit.
Margaret.
Co se děje?
Nemůžu.
Mami?
Dobře.
-Nemůžu ho tady nechat. -Já vím.
Já vím.
-Chápu to. -Co?
-Nemůžu. -Počkej.
To nevadí.
-To nic. -Mami, co to...
-Miluju tě. -To nemůžeš.
Přivez ho domů.
-Co děláš, mami? Jdeme! -Maminka za námi přijede později.
Pojďme, děti.
Daisy, nemůžu ho tu nechat. Nemůžu.
Jsi ta nejhorší matka na světě
a já tě nenávidím.
Daisy!
Mám tě rád, mami.
Poslední výzva k letu 852 do Los Angeles.
-Philipe, musíme jít. -Tati!
-No tak, neboj se. -Pojďte!
Uvidíte se později. Ano?
Essie.
Rozumím.
Opatrujte se. Dobře?
-Dobrý den. -Zdravím!
-Mockrát děkuji. -Je těžký.
To je perfektní. Přesně to jsem chtěla.
-Odnesu ho... -Já si ho vezmu sama.
-Dobře. -Jo.
-Mám to. Děkuji! -Sbohem!
Děkuji!
Dáma s kobercem.
Promiňte.
S dovolením.
Dobře vy.
Děkuji.
Jo. Omlouvám se.
Děkuji.
Promiňte.
Děkuju.
Promiňte. S dovolením.
Dej si gom-tang.
Nebuď naštvaná.
Pojď ke mně.
Ne, mami. Jsem v pohodě.
Pojď ke mně!
Moje dítě bude mít dítě?
Mámo.
Všechno bude v pořádku...
Máma je tady.
Přestaň brečet.
Musíš dobře jíst kvůli svému dítěti.
Dej si polévku.
Přinesu ti rýži.
Každou vteřinu myslím na to, co jsem udělala.
Každou vteřinu myslím na vás.
Doufala jsem v nějakou konkrétní událost.
Nepředstavitelnou laskavost,
odpuštění, které by všechno vymazalo.
Které by mi dalo povolení začít znovu žít.
Jenže žádný zázrak, který by všechno vymazal, není.
Musíte vydržet bolest a žít dál.
Bolest se stane vaší součástí.
A zanedlouho už bez ní nejste sami sebou.
Víc než cokoli jiného
si přeju, abyste někdy v budoucnu mohli být šťastní.
Abyste aspoň občas na tu bolest zapomněli.
I já snad budu šťastná.
Kvůli své dceři.
Kvůli sobě.
Jenom my se můžeme rozhodnout, že budeme dál žít.
Jeden krok za druhým...
Jeden nádech za druhým...
Fungujeme.
Překlad titulků: Tereza Tesařová
Kreativní dohled Kateřina Hámová