ACASĂ
Mă gândeam la tine tot timpul.
Mă întrebam cum îți mai merge, ce mai faci...
Să fiu sinceră, nu știu dacă voiam să îți meargă bine.
Dar mă bucur că ai răspuns la mesajul meu.
Nu știam dacă mai ești în Hong Kong, sau...
Clarke și cu mine ne întoarcem în State. Suntem nevoiți,
pentru ceilalți copii.
Trebuie să aibă o viață.
Cred că... toți trebuie să ne continuăm viața.
Chiar și tu.
Ce e?
Cântă tu!
- Nu știu cântecul. - Ar trebui.
Știi, în Hong Kong mă simt mai coreeană ca oriunde.
E primul lucru pe care îl spun prietenii tăi despre mine.
„Ea e prietena lui Charly, e coreeană.”
Lor li se pare mișto.
Să fii coreean și să fii coreean-american
sunt două lucruri diferite, știai?
Dar, cel puțin, știi câte ceva despre Coreea.
Ai auzit vreodată de protestatarii de acolo?
Lee Han-yeol și Park Jong-chul?
Sunt o mare sursă de inspirație.
Nu știu. Queens e destul de departe de Coreea de Sud.
Ei vor doar să te cunoască mai bine.
În State, asta s-ar numi microagresiune.
Voi, americanii, sunteți prea sensibili.
Eu sunt prea sensibilă?
Doriți apă?
- Da, te rog! - Tocmai am primit rezerve proaspete.
- Mulțumesc. - Trebuie să plec să vorbesc cu șefa mea.
Chiar trebuie să pleci?
Nu m-au mai chemat la muncă de mult timp, ceea ce e bizar.
Și, de asemenea, sărăcesc.
Ne vedem!
Haide!
Vor trece luni de zile până când cererile noastre vor fi rezolvate.
Și anticipați o soluționare a mișcării Occupy în viitorul apropiat?
Nu vă pot răspunde eu la această întrebare.
Ne puteți vorbi despre arestarea dv. recentă?
Întotdeauna există sacrificii personale, iar cineva trebuie să ia atitudine.
Generația noastră trebuie s-o facă în acest moment.
Trebuie să luptăm...
Mercy!
Intră!
Am primit mesajul tău. Toate bune?
N-am timp să te menajez, așa că voi trece direct la subiect.
Avem o plângere la adresa ta.
Tipul de la petrecerea Tregunter?
M-a pipăit când am încercat să-i ofer o andivă.
Eu ar trebui să-l dau pe el în judecată.
Și adevărul iese la iveală.
Se știe.
A sunat o clientă și a spus că lipsesc bani din poșeta unei invitate.
Te-a descris foarte clar.
Clar, în ce fel? Ce a spus?
Îți știa numele.
Poftim? Cum?
Ai noroc că nu ne dă în judecată.
Dar sunt nevinovată!
Nu e corect deloc. Cum ar trebui să-mi câștig existența?
De-abia îmi permit chiria.
Vine mama în vizită în câteva săptămâni, și mi-e groază.
Vreau să-i dau măcar o veste bună când ne vedem.
Și nu reușesc.
Uneori, răsfoiesc știrile, căutând povești oribile
despre criminali în serie sau copii care cad de la etaj,
fiind lăsați singuri de mama lor adolescentă,
sau despre femeia care avea un cimpanzeu
pe care îl sedase înainte de o vizită,
dar el a reacționat prost la medicament
și i-a sfâșiat fața prietenei ei.
Cred că mă simt mai bine
când citesc despre tot haosul,
despre toate lucrurile teribile care se întâmplă.
Ca să pot pretinde că viața mea nu e așa de rea.
Că ce-am făcut nu e atât de îngrozitor.
Sau poate vreau să mă simt mai puțin singură.
Mă bucur că ai rezolvat cu șefa ta.
Ești sigură că nu vrei?
Bine.
Le mănânc eu pe toate.
Mănânci foarte mult în ultima vreme.
Nu e adevărat.
Arăți bine, la. Îmi place.
Erai prea slabă înainte.
Înseamnă că ești fericită.
Iubi, facem un duș mai întâi?
Hei!
Mercy!
David? Ce cauți aici?
Am tot încercat să dau de tine.
Putem vorbi?
Ce se petrece?
Îi spune că trebuie să plece.
Cred că nu îi place de tine.
Scuze, apropo, eu sunt David.
Charly.
Te-am tot sunat și...
Scuze, te deranjează dacă o iei tu înainte?
- Nu, sigur! - Urc și eu imediat.
Bine.
Știu că amândoi avem nevoie de timp să ne lămurim.
Eu aș vrea să știu ce ai de gând.
Nu părea să-ți pese prea mult înainte.
Părea că nu vrei să ai nimic de-a face cu asta, cu mine.
Știu. Am fost un nesimțit. Îmi pare rău.
Am început să-mi dau seama că e un cadou prețios.
- Cadou? - Da, copilul.
Sau deja ai...
Doamne! Ai făcut-o, nu-i așa?
- Ce să fac? - Ce?
Nu, n-am făcut-o.
Așadar, ai decis să-l păstrezi?
Nu știu.
Mercy, e cam târziu. Cât are sarcina, patru, cinci luni?
Am făcut rost de numele și numărul obstetricianului la care apelează toți.
E la spitalul Matilda.
I se spune Ritz-ul de pe Vârf. Se presupune că e cel mai bun.
Plătesc eu, desigur.
Nu e nevoie.
- Nu-ți poți permite. - Găsesc o soluție.
- Ajunge, Mercy! Ai nevoie de mine! - Nu vreau asta.
Eu sunt tatăl. Am dreptul să fiu implicat în astfel de decizii.
Tu ai vreun drept? Ești sigur?
Știi ceva? Fă ce naiba vrei!
În sfârșit suntem de acord.
Știi ceva, eu vreau să fac ce e corect, bine?
Ți-am scris un cec, să nu te simți ciudat
în privința banilor.
Mersi. Dar dacă fac asta, o fac pe cont propriu.
Perfect! Atunci, mă car.
Perfect! Mă rog!
Bună! El era David.
Am auzit.
Ar trebui să ne întoarcem la protest.
Așteaptă, vreau să-ți spun ceva.
E vorba de băiatul acela?
Gus?
Nu.
De fapt, așa ne-am cunoscut.
Cine?
Eu și David.
Era acolo în seara în care a dispărut Gus.
A fost foarte amabil,
m-a condus acasă.
Dacă vrei să-mi spui că voi doi ați fost împreună,
e în regulă.
Nu, nu am fost împreună. Nu...
Nu asta a fost.
El e însurat și a fost...
Îi port copilul.
Poftim?
Adică, în acest moment?
Dar i-am spus că nu-l vreau deloc în preajma mea.
De cât timp știi?
Nu știu.
De câteva luni.
De câteva luni?
Acum înțelegi ce vreau să spun.
E total aiurea!
Oriunde aș fugi, nu pot scăpa de blestem,
se ține scai de mine,
iar lucrurile o iau razna înainte să am o șansă să...
O șansă?
O șansă să fiu fericită.
Să-mi trăiesc viața. Să mă eliberez de chestia asta.
Cum poți să spui că nu ți s-a dat nicio șansă? Tocmai mie?
Nu asta am vrut să spun.
Dai vina pe un blestem, ca și cum nu ai avea de ales cu privire la viața ta,
la propria ta fericire.
Spre deosebire de mulți oameni din lume, poți să faci ce vrei.
Nu, te rog, nu pleca!
Ești atât de norocoasă și nici nu îți dai seama.
Ai o diplomă americană, pașaport american.
Ai libertate.
Iar acum, porți copilul unui străin bogat.
Cine e de vină de data asta?
Soția lui? Și ea face parte din blestemul tău?
Sau eu?
Sau, de fapt, nu-ți pasă de nimeni în afară de propria persoană?
Charly! Vreau să merg cu tine.
De ce?
Ca să te lauzi celor de-acasă că ai fost la protest?
Nu e lupta ta și n-a fost niciodată.
Ești o turistă.
Nu-ți afectează viitorul. Nu la modul serios. Poți pleca oricând.
Altă binecuvântare de care nu ești conștientă.
Adevărul e că nu m-am gândit niciodată la tine.
Puteam face abstracție de tine pentru că nu te cunoșteam
și era mai ușor așa.
Până când o prietenă mi-a arătat că era greșit,
și mi-am dat seama că avea dreptate.
Nici nu-mi pot imagina ce părere ai despre mine.
Cât de mult mă urăști.
Și ai dreptate...
Și eu aș fi furioasă.
Uite cine-a ajuns acasă!
Pari obosită.
Nu folosești crema de la mine?
Previne ridurile.
Așadar, aceasta este noua bucătărie.
Nu e chiar nouă.
Nu ai mai fost acasă de cinci ani.
Tesla de afară e a ta? A cui a fost ideea?
Tatăl tău mi-a făcut-o cadou.
Sunt sigură că ai meritat-o.
La naiba! Am uitat de dhaniya.
- Să mă duc să cumpăr? - Nu.
Se poate duce Consuelo.
Consuelo!
Poți să mergi la magazin să cumperi coriandru proaspăt?
Vrei să toc niște usturoi?
Să nu uiți că mâine are loc Paath.
Pentru însănătoșirea tatălui tău.
Am vrut să o ținem înainte de operația lui papa.
Mamă, nu mi-am adus haine indiene.
Consuelo ți-a pus lucrurile vechi în pod.
Găsești tu ceva acolo!
Chalo, trebuie să plecăm acum.
Să știi că e foarte fragil.
E un timp și un loc potrivite pentru toate, Harpreet.
Nu e nevoie ca tatăl tău să afle despre divorț.
- Mamă! - E bolnav.
Dacă se agită prea mult, poate muri.
Poartă-te frumos!
Să mă port frumos? Nu pot minți. O să mă întrebe despre David.
Uite cine-i aici!
Doarme. Lăsați-l să se odihnească.
Nu îi face bine să fie multă agitație în salon.
Plecăm acum.
Copii, să mergem!
Îl vom vedea pe tata când se trezește.
Știai că vor fi aici?
Sigur că da.
I-ai mai întâlnit?
Luăm masa împreună. Tu ce crezi?
Tatăl tău le-a plătit zborul din Delhi.
Sincer, nu înțeleg ce vede la profitoarea aia nerușinată.
Arată ca o cerșetoare dintr-o
stație de autobuz din Bhatinda.
La ce să te aștepți de la cineva care vindea mango în piață?
Mamă, bas.
Te rog!
Am uitat ce bun e dal-ul tău.
Când ai de gând să înveți să-l gătești?
Îmi pare rău că nu ai avut ocazia să vorbești cu el azi.
Tatăl tău s-a schimbat mult de când s-a îmbolnăvit.
Oamenii se schimbă?
Nu știu.
El a devenit gânditor.
Cu siguranță, are multe la care să se gândească.
Puteai să-l părăsești.
Aveai o slujbă. Puteai să te întreții.
Ce fel de viață e asta?
O viață lipsită de toxicitate.
Scuze, eu nu vorbesc limba lui Oprah.
Bună!
Eu sunt Sukhi.
El este Fauja.
Știu cine sunteți.
Mama nu a vrut să vină. Nouă ni s-a părut o idee bună.
Voiam dintotdeauna să te cunosc.
Papa-ji vorbește frumos despre tine.
Despre mine? V-a povestit despre mine?
Vorbește tot timpul despre cât succes ai.
Evident, el nu mi-a vorbit de niciunul dintre voi.
Nici nu credeam.
Sunt sigură că a fost încântat să aibă până la urmă fiul pe care și l-a dorit.
E un om bun.
Cred că te-a crescut un bărbat diferit.
Știu că viața a fost grea pentru Papa-ji în America.
A spus că era foarte speriat acolo. Simțea că nu deține controlul.
Dar noi ce puteam controla?
Poftim?
Las-o baltă.
Te iubește foarte mult. Trebuie să înțelegi.
Uite cine a venit!
Fiica risipitoare s-a întors.
A venit să te vadă și ieri, dar dormeai.
Ai venit, beta?
Bună, tată.
Mă duc să iau cafea. Voi doi puteți povesti.
Te simți bine? Ai emoții?
Sunt mai bine, acum că ești aici.
A trecut prea mult timp.
Îmi pare rău că nu m-am întors.
Înțeleg.
Ce mai face David?
Lui...
Îi pare rău că nu a putut veni.
Înțeleg.
I-ai întâlnit pe Fauja și Sukhi?
Da.
Sunt copii buni. Sper să-ți schimbi părerea despre ei după ce mor.
Atunci vei vedea rostul unei familii.
Așa ne vezi tu pe noi toți? Ca pe o familie?
Desigur. Familia mea.
Copiii sunt darul lui Dumnezeu.
Nu e prea târziu pentru tine și David să...
Sunt însărcinată.
Vai, Doamne!
Păstram vestea asta pentru tine și acum ți-o spun.
Știi cumva dacă e băiat?
Da.
E băiat.
Beta! E minunat!
Mulțumesc pentru vestea înălțătoare și plină de speranță!
Totul e pregătit, domnule Singh. Dacă și dv sunteți pregătit.
Un băiat! Ce binecuvântare!
Mulțumesc pentru această veste minunată, beta. Îmi dă putere.
Tată!
Vreau să știi
că acest copil va crește știind ce fel de om a fost bunicul lui.
E cea mai mare dorință a mea, beta!
Îi voi spune totul despre tine.
Cum i-ai fracturat falca mamei de Ziua Femeii,
cum ai împins-o pe scări,
și cum nu poate purta inele pentru că i-ai rupt absolut toate degetele,
și cum, în timp ce erai un tată iubitor cu cealaltă familie,
acasă, eu îi puneam gheață pe fața învinețită.
Orice ar spune cealaltă familie,
eu nu voi uita niciodată. Și nu te voi ierta niciodată.
Puteți pleca.
Liniile aeriene vor efectua controlul biletelor și al documentelor de călătorie
la porțile de îmbarcare.
- Bună! - Bună!
Vino aici! Hei!
Îmi pare rău pentru tatăl tău.
Poftim!
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Ce mai face mama ta? - Știi, ea e...
Aceeași Brinder?
Da. Haide!
Mă bucur că m-ai sunat. Mi-am făcut griji pentru tine.
Ce...
Hils?
Mi-am ucis tatăl.
Nu mi-o voi ierta niciodată!
Ba nu! L-am ucis. David, l-am ucis!
- Mi-am ucis tatăl! - Hai să mergem la mașină.
Vorbim mai multe acolo, bine?
- Bine. - Totul e în regulă.
Parcă mă uitam la mine însămi, ca un soi de suflet chinuit,
cum spuneam lucruri pe care nu le puteam controla.
Nu. Știi ceva? Le puteam controla.
De fapt, să fiu sinceră...
Mai degrabă, nu mă puteam abține să le spun.
Ca și când nu aș fi vrut să moară fără să le audă.
Ca și când nu aș fi suportat acest gând.
La naiba!
- I-ai spus că suntem despărțiți? - Nu am avut timp.
Am fost prea ocupată să îl ucid cu vorbele mele.
Haide!
M-am săturat să simt atâta furie.
Da.
Ea ce mai face? Fata...
Mercy?
Pot să te întreb ceva?
Când ai spus că nu vrei copii,
voiai să spui că nu vrei să-i faci cu mine sau...
Nu, sigur că nu!
Tu așa ai crezut?
Da, Mercy nu vrea să o ajut.
Nu vrea să aibă de-a face cu mine.
Poate se răzgândește, cine știe...
Tot ce poți face este să fii un tip de treabă.
Exact asta a spus și ea.
Că ar trebui să fiu un tip de treabă.
Pentru că acesta e adevărul.
Într-un fel...
Încercam să-mi dau seama cine aș putea fi după relația cu tine,
apoi s-a întâmplat tot necazul ăsta.
Nu am avut timp să mă gândesc...
Sper că nu-mi ceri să-mi pară rău pentru tine.
Nu, sigur că nu.
La naiba!
Poate ți se va părea ciudat,
dar ultima dată când am văzut-o pe Mercy, mi-a cerut numărul tău.
Ai fi dispusă...
Sigur.
Da?
Nu știu ce urmează.
Întotdeauna l-am considerat pe David casa mea.
Asta spuneam.
„Oriunde mergem, cât timp suntem împreună...”
- Ne mai vedem prin zonă? - Da.
- „... suntem acasă.” - Mersi, Sam!
În mod cert, LA nu mai e casa mea.
Mi-am dat seama când m-am întors.
Dar cum ți-aș putea vorbi despre pierdere?
Cel puțin, eu știu că mă voi vindeca.
Sunt speriată, desigur, dar...
Există o zicală despre cum nu poți descoperi teritorii noi
dacă nu ai curajul să te îndepărtezi de țărm.
Vreau mai multă culoare aici.
Ar fi frumos, doamnă!
Mă gândesc mult la zicală.
Să mergi mai departe.
Înainte.
- Pe aici? - Da. E bine.
Fără să te uiți în urmă.
Nu se vor opune eliberării zonei ocupate, fără a menționa...
- Haide! Fără trotinetă... - Bine, mami!
... care va fi pasul următor pentru Mișcarea Occupy.
Lucrurile se întorc la normal în cartierul financiar din Hong Kong,
în urma îndepărtării și arestării a sute de protestatari pro-democrație.
Polițiștii echipați cu drujbe și excavatoare
au demolat tabăra din fața guvernului,
epicentrul campaniei.
Majoritatea protestatarilor au eliberat zona cu calm și în liniște,
fără să opună rezistență.
Totuși, după cum relatează Gabriel Earl, unii protestatari recalcitranți au rămas.
Zona din fața guvernului din Hong Kong a fost, până joi...
Iubitule...
... în centrul ocupației.
- Mă duc să rezolv ceva. - Bine.
Am făcut o rezervare pentru Margaret Woo.
Mulțumesc.
Poftă bună!
Știi care e opusul vorbirii?
Nu este ascultarea. Este așteptarea.
Deci, tu doar aștepți? Nu mă asculți?
Mi se pare că avem o conversație foarte bizară,
cu multe pauze incomode.
Ești însărcinată.
Nu am știut cum să-ți spun.
Știam deja.
Zău?
De unde?
Lumea vorbește. Hong Kong e un loc mic.
Ce mai fac Daisy și Philip?
Ei nu știu că te-am contactat.
De ce m-ai contactat?
Nu știu. Poate că am vrut să-mi cer iertare.
Și eu îți datorez scuze.
De ce?
Am sunat la tine la birou.
De-asta te-au concediat.
Tu erai!
Ai mințit că am furat.
Pare josnic acum, dar la momentul respectiv,
atât mi-a trecut prin cap.
Eram rănită și furioasă.
Aveai dreptul să fii supărată.
Îmi pare rău că acuzațiile mele ți-au afectat mariajul.
Nu am avut ceva personal cu David.
Eram disperată să obțin răspunsuri și eram dispusă să le găsesc oriunde.
Scuze!
Mă gândesc tot timpul la carne și lapte.
Carne și lapte.
Ți-e foame.
Noaptea trecută, când stăteam în pat,
când am închis ochii, îmi imaginam că văd un pui întreg.
Îmi era așa poftă de carne, că îi simțeam mirosul.
În tine crește carne.
E normal să visezi la carne.
- Doamnă Kim, vă rog să veniți cu mine. - Da.
Mercy Kim. Douăzeci și cinci de ani.
Îmi puteți spune data ultimei menstruații?
Nu e completată pe formular.
De obicei, nu o monitorizez. Știu că se întâmplă lunar.
Înțeleg.
În acest caz, ne va spune bebelușul.
Vă rog să vă întindeți.
Vă vom deschide halatul.
N-ar trebui să luăm cina mai întâi?
În regulă.
Grozav!
Relaxați-vă.
Ați avut grijă de dumneavoastră?
Acid folic?
Vitamine prenatale?
Se pune sucul de portocale din cocktail?
Nu.
O să facem niște măsurători să vedem vârsta sarcinii.
Sarcina este destul de avansată.
Nu ați mai fost la doctor?
Era pe lista mea.
Atunci, trebuie să începeți să luați suplimente.
Acesta este bebelușul.
E bebelușul meu?
Aș spune că sarcina are 23 de săptămâni.
Nu îl simt, dar se mișcă. E foarte ciudat.
Totul pare normal, din fericire sunteți tânără.
Prea multe femei rămân însărcinate prea târziu.
Doriți să știți sexul?
Pentru mult timp, am vrut să te elimin.
Voiam să nu exiști,
dar iată-te aici, cu un copil în burtă.
Ce ironie, nu?
Te-ai gândit vreodată să iei copilul meu?
Pentru că eu mă gândesc la asta tot timpul.
Nu spune asta.
Nici măcar nu te gândi la asta!
Simt că îți datorez atât de multe,
că am luat atât de multe de la tine!
Nu mă voi putea revanșa niciodată.
Vreau să-ți dau ceva.
Nu-ți dorești copilul?
Ba da.
Dar nu vreau să-i distrug ei viața.
Și o voi face.
E fetiță.
Deja mă tem pentru ea.
Atenție, vă rog! Pasagerii...
... vă informăm că poarta de îmbarcare s-a schimbat...
Mercy!
Bună, mamă!
Ce-i asta?
Am pus câteva kilograme.
Miyoung... ești...
Grasă, știu.
Nu mai glumi! Nu ești grasă! Ești însărcinată!
Vai, Doamne! Asta era?
Credeam că e din cauza dim sum-ului.
Stricato!
Cum?
Când?
Cine e tatăl?
De ce nu mi-ai spus mai devreme?
Voiam să îți spun personal.
Haide, se uită oamenii la noi. Să mergem!
Când se naște copilul...
îți voi face miyuk guk pentru alăptare.
Trebuie să cumpăr și coadă de bou.
Ai nevoie de colagen.
Mamă, e prea mult. Nu mai cumpăra mâncare.
Nu mai încape nimic aici.
E doar temporar.
Trebuie să sortăm lucrurile, să vedem ce iei cu tine și ce se aruncă.
Te voi ajuta.
Să iau cu mine?
Da, la New York.
Îți voi rezerva bilet.
Putem să ne întoarcem împreună.
Nu plec, mamă.
Zău?
Sigur că pleci.
Aici nu e loc destul pentru mine.
Cine ți-a cerut să rămâi?
Atunci, cine va avea grijă de tine?
Încă n-ai zis nimic de un tată...
Așa că presupun...
că nu ne putem baza pe el.
Așa mă gândeam și eu.
- Daisy, hai, să mergem! Daisy! - Haide, Chauncey!
- Phillip, unde ți-e hanoracul? - În rucsac.
- Unde e rucsacul? - La mine, doamnă.
- Haide! Vom pierde avionul. - Mami, mi s-au stricat căștile.
Hai, mișcați-vă, trebuie să plecăm. Vom întârzia!
Chauncey nu a mâncat și nu a băut nimic, da? Nimic.
- Bun! Ați luat o jucărioară pentru el? - Da.
Cine ne credem?
Toți
credem că suntem imuni la tragedii.
Mă gândesc la asta tot timpul.
- Când nu mi se amintește ce... - Gata!
Nu mai trebuie să te pedepsești.
Nu trădezi pe nimeni încercând să ai o viață mai bună.
În primele zile după ce a dispărut Gus, înnebunisem de durere.
Era o durere inimaginabilă.
Voiam să mor.
Dar nu am putut,
pentru că trebuia să fiu în viață ca să-l găsesc pe Gus.
Știu că e greu să-ți imaginezi cum e să simți doar durere.
Dar tu poți.
Vei supraviețui.
Sunt nevoită, pentru Daisy și Philip.
Iar când te cuprind gândurile negre...
Tu decizi dacă te lași copleșită de ele...
Sau dacă te ridici...
Te speli pe dinți...
Tragi perdelele.
Faci o plimbare.
Și îți privești copiii pe care îi mai ai...
Și fredonezi.
Ca să nu te copleșească liniștea.
M-aș fi mulțumit cu niște sfaturi de alăptare.
- Essie, unde e guma mea? - În rucsac.
- Nu, m-am uitat, nu e acolo. - E în rucsac.
Essie, avem nevoie de gumă, altfel ne vor durea urechile.
- Cât e ceasul? - În rucsacul lui Philip.
Și un sfert, ne încadrăm.
Cât mai avem? Aeroportul e uriaș.
Nu mai fi leneșă, Daisy.
Leneșa Daisy!
- Leneșa Daisy! - Vai de mine!
Philip!
- Taci! Tată, ai auzit? - Philip! Ajunge!
Tu ai spus că te dor picioarele.
Pentru că mi le-am julit la fotbal, nu de lene.
Poate că nu ești deloc bun la fotbal!
Copii! Gata!
Când plecați?
Prea curând.
- Uite ce mare e avionul! - Da, e uriaș.
Aceasta este o informare...
- Tată, e avionul nostru? - Da.
Va fi bine pentru voi toți să fiți acasă.
Eu nu am casă fără Gus.
- Dar așa, ești mai aproape de WC. - Gata!
De ce-aș vrea să fiu mai aproape de WC?
- Nu vreau să stau la mijloc. - Copii, ne îmbarcăm.
- De ce? - Copii, putem face schimb de locuri.
Margaret!
Ce s-a întâmplat?
Nu pot.
Mamă?
- Auzi! - Mamă?
Bine.
- Nu pot să-l las aici. - Știu.
Știu.
- Înțeleg. - Poftim?
- Nu pot. - Stai!
E în regulă.
- Bine? E în regulă. - Mamă, ce...
- Te iubesc. - Nu poți face asta.
Adu-l acasă.
- Mamă, ce faci? Să mergem! - Ne vedem cu mami acasă, bine?
Ne vedem cu ea mai târziu.
Daisy, nu pot să-l las aici. Nu pot.
Ești cea mai rea mamă din lume
și te urăsc din suflet.
- Daisy! - Daisy!
Te iubesc, mamă.
Ultimul apel pentru zborul 852 spre Los Angeles.
- Philip, trebuie să plecăm. - Tati!
- Hai, nu-ți face griji! - Haide!
Ne vedem cu ea mai târziu, amice. Bine?
Essie!
Înțeleg.
Aveți grijă! Bine?
- Bună! - Bună!
E exact ce îmi doream! E perfect!
- Mulțumesc mult. - E foarte greu.
- Îl voi căra... - Știi ceva, îl duc eu.
- Bine. - Da.
- L-am luat! Mulțumesc! - La revedere!
Mulțumesc!
Trece doamna cu covorul!
Scuze!
Pardon!
Te descurci.
Mulțumesc!
Scuze!
Mulțumesc!
Mă scuzați!
Mulțumesc!
Scuze!
Mănâncă gom-tang.
Nu fi supărată.
Vino aici.
Gata, mamă! Sunt bine.
Vino aici!
Copilul meu... va avea un copil!
Umma!
Totul va fi bine.
Umma e cu tine acum.
Nu mai plânge.
Trebuie să te hrănești pentru bebelușul tău.
Mănâncă niște supă.
Îți aduc orez.
Nu trece niciun moment în care să nu mă gândesc la ce am făcut.
Nu trece niciun moment în care să nu mă gândesc la tine.
Am sperat să existe un anumit moment.
Un act inimaginabil de bunăvoință,
de iertare, care să restabilească totul.
Care mi-ar oferi permisiunea să reîncep să trăiesc.
Însă nu există miracole care să poată restabili totul.
Trebuie să înduri durerea și să-ți continui viața.
Durerea se contopește cu tine.
Curând, nu mai știi cine ești în absența ei.
Mai presus de toate...
Mi-aș dori ca la un moment dat, în viitor, să fii fericită.
Să uiți de durerea ta din când în când.
Eu... sper să fiu și eu fericită.
Pentru fetița mea.
Pentru mine însămi.
Doar noi putem alege să trăim din nou.
Pas cu pas...
Respirație cu respirație...
Fredonăm.
Subtitrarea: Meda Gaborean
Redactor Ager Film