‫בית‬
‫לא יכולתי להפסיק לחשוב עלייך.‬
‫תהיתי מה שלומך ומה את עושה כרגע.‬
‫ולמען האמת, אני לא יודעת אם רציתי שתהיי בסדר.‬
‫אבל אני שמחה שענית להודעה שלי.‬
‫לא ידעתי אם את עדיין בהונג קונג או...‬
‫קלארק ואני חוזרים לארה"ב. אנחנו חייבים לחזור,‬
‫למען שאר ילדינו.‬
‫הם צריכים לחיות באמת.‬
‫כנראה... כולנו צריכים להמשיך בחיינו.‬
‫אפילו את.‬
‫מה?‬
‫שירי את זה את.‬
‫- לא מכירה אותו. - את אמורה להכיר.‬
‫את יודעת, בהונג קונג, אני מרגישה קוריאנית מאי פעם.‬
‫זה הדבר הראשון שהחברות שלך אומרות לגביי.‬
‫"זו החברה של צ'רלי. היא קוריאנית."‬
‫זה מגניב בעיניהן.‬
‫ברור לך שקוריאנים וקוריאנים-אמריקנים‬
‫שונים לגמרי זה מזה, נכון?‬
‫לפחות את יודעת קצת על קוריאה, נכון?‬
‫שמעת על המפגינים?‬
‫לי האן-יול ופאק ג'ונג-צ'ול?‬
‫הם ממש מעוררי השראה.‬
‫לא יודעת. כאילו, קווינס די רחוק מדרום קוריאה.‬
‫הן רק רוצות להכיר אותך.‬
‫בארה"ב, זה נקרא מיקרו-אגרסיה.‬
‫אתם האמריקנים רגישים מדי.‬
‫אני רגישה מדי?‬
‫רוצות מים?‬
‫- כן, בבקשה. - קיבלנו אספקה חדשה הרגע.‬
‫- תודה. - אני חייבת ללכת. לשיחה עם הבוסית שלי.‬
‫את באמת חייבת ללכת?‬
‫מזמן לא הייתה לי משמרת, וזה מוזר.‬
‫וגם מרושש אותי.‬
‫להתראות.‬
‫בחייך.‬
‫יחלפו חודשים רבים לפני שדרישותינו ייענו.‬
‫ואתה מצפה שמחאת האוהלים תסתיים בקרוב?‬
‫זה לא ממש תלוי בי.‬
‫תוכל לספר על מעצרך לא מזמן?‬
‫תראי, תמיד תידרש הקרבה אישית, אבל אנחנו חייבים לעמוד על שלנו.‬
‫הדור שלנו אחראי מאוד בימינו.‬
‫חייבים להיאבק...‬
‫מרסי!‬
‫תיכנסי!‬
‫קיבלתי את הסמס שלך. הכול בסדר?‬
‫אין לי זמן לעדינות נפש, אז ניגש לעניין.‬
‫קיבלנו תלונה לגבייך.‬
‫ההוא מהמסיבה במגדלי טרגונטר?‬
‫הוא לגמרי מזמז אותי כשהגשתי לו עולש,‬
‫אז אני זו שצריכה לתבוע אותו.‬
‫ושמן צ'ילי מתנקה.‬
‫בדוק.‬
‫לקוחה התקשרה וטענה שנעלם לאורח כסף מהארנק.‬
‫היא תיארה אותך בבירור.‬
‫מה היה ברור? מה היא אמרה?‬
‫היא ידעה מה שמך.‬
‫מה? איך?‬
‫יש לך מזל שהיא לא התלוננה במשטרה.‬
‫אבל אני לא אשמה.‬
‫זה ממש לא פייר. ממה אני אתפרנס?‬
‫בקושי יש לי כסף לשכר דירה.‬
‫אימא שלי תבקר אצלי בעוד כמה שבועות וזה מלחיץ אותי.‬
‫אני רוצה שיהיה לי משהו טוב לספר לה כשתבוא.‬
‫ותמיד אין לי.‬
‫לפעמים אני מחפשת בחדשות ידיעות מחרידות‬
‫על רוצחים סדרתיים או ילדים שנפלו מהחלון‬
‫כי אמם המתבגרת השאירה אותם לבד,‬
‫או האישה שגידלה שימפנזה‬
‫ונתנה לו סם הרגעה לפני שחברתה באה‬
‫וזה לא השפיע טוב על השימפנזה‬
‫והוא ריטש לחברה את פניה.‬
‫זה כנראה מעודד אותי,‬
‫כשאני קוראת על כל הכאוס,‬
‫על הדברים האיומים שמתרחשים סביבנו.‬
‫כך אוכל לדמיין שחיי לא נוראיים.‬
‫שמה שעשיתי לא היה נורא.‬
‫אולי זה כדי שארגיש קצת פחות בודדה.‬
‫טוב, אני שמחה שהכול בסדר עם הבוסית שלך.‬
‫את באמת לא רוצה?‬
‫בסדר.‬
‫אני אחסל את כולם.‬
‫יש לך תיאבון בריא לאחרונה.‬
‫לא נכון.‬
‫נראה טוב. אני אוהבת את זה.‬
‫היית רזה מדי קודם.‬
‫זה סימן שאת שמחה.‬
‫אולי נתקלח קודם, מותק?‬
‫היי.‬
‫היי, מרסי. מרסי.‬
‫דיוויד? מה אתה עושה פה?‬
‫ניסיתי להשיג אותך.‬
‫נוכל לדבר?‬
‫מה קורה?‬
‫הוא אומר שהוא צריך לעזוב.‬
‫לא נראה שהוא אוהב אותך.‬
‫סליחה. אני דיוויד, אגב.‬
‫צ'רלי.‬
‫התקשרתי אלייך ו...‬
‫סליחה, תוכלי לעלות לפניי?‬
‫- כן, בטח. - אני תכף עולה.‬
‫טוב.‬
‫ברור ששנינו צריכים זמן כדי להבין את המצב.‬
‫אני רק צריך לדעת באיזה ראש את.‬
‫קודם לא היה אכפת לך כל כך.‬
‫נראה שלא רצית שום קשר לזה. אליי.‬
‫אני יודע. הייתי שמוק קודם. אני מצטער.‬
‫רק התחלתי להבין איזו מתנה זו.‬
‫- מתנה? - כן, התינוק.‬
‫או שאת כבר עשית...‬
‫אלוהים. עשית, נכון?‬
‫- עשיתי מה? - מה?‬
‫לא, לא עשיתי.‬
‫אז החלטת לשמור אותו?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מרסי, זה קצת מאוחר מדי. את כבר בחודש הרביעי או החמישי?‬
‫תראי, השגתי שם ומספר של רופא נשים שכולן הולכות אליו.‬
‫בבי"ח "מטילדה".‬
‫זה כמו ה"ריץ" של הפסגה. הוא נחשב לרופא הכי טוב שיש.‬
‫אני אשלם, כמובן.‬
‫זה בסדר.‬
‫- אין לך כסף לזה. - אני אסתדר.‬
‫- די. את זקוקה לי. - לא בא לי להזדקק לך.‬
‫אני האב. יש לי זכות להשתתף בהחלטות שנקבל.‬
‫יש לך זכות? אתה בטוח?‬
‫יודעת מה? תעשי מה שבראש שלך.‬
‫סוף סוף הסכמנו.‬
‫את יודעת, אני מנסה לעשות את הדבר הנכון.‬
‫אפילו כתבתי לך צ'ק, כדי שלא תצטרכי לדאוג‬
‫לגבי הכסף וכל זה.‬
‫תודה. אבל אם אני עושה את זה, אני עושה את זה לבד.‬
‫שיהיה. אז אני אעוף לך מהחיים וזהו.‬
‫שיהיה. מה שתגיד.‬
‫היי. אז זה היה דיוויד.‬
‫שמעתי.‬
‫כדאי שנחזור להפגנה.‬
‫רגע, אני רוצה לדבר איתך על משהו.‬
‫לגבי הילד ההוא?‬
‫גאס?‬
‫לא.‬
‫טוב, ככה נפגשנו.‬
‫מי?‬
‫אני ודיוויד.‬
‫הוא היה שם בלילה שגאס נעלם.‬
‫הוא היה נחמד מאוד.‬
‫הוא לקח אותי הביתה.‬
‫אם את מנסה לומר שהייתם ביחד פעם,‬
‫זה בסדר.‬
‫לא. לא היינו ביחד, זה...‬
‫זה לא מה שהיה.‬
‫הוא נשוי וזה היה...‬
‫אני בהיריון ממנו.‬
‫מה?‬
‫כאילו, בזה הרגע?‬
‫אבל אמרתי לו שאני לא רוצה שיתקרב אליי.‬
‫כמה זמן ידעת?‬
‫לא יודעת.‬
‫כמה חודשים.‬
‫כמה חודשים?‬
‫עכשיו את מבינה מה אמרתי?‬
‫זה דפוק לגמרי.‬
‫הקללה הזו רודפת אחריי לכל מקום,‬
‫והיא תמיד שם,‬
‫והכול תמיד מסתבך לפני שיש לי הזדמנות בכלל...‬
‫הזדמנות?‬
‫הזדמנות לאושר.‬
‫לחיות את חיי. להשתחרר מהדבר הזה.‬
‫איך את מסוגלת לומר שלא זכית להזדמנות? לומר את זה לי?‬
‫לא התכוונתי לזה ככה.‬
‫את מאשימה הכול באיזו קללה כאילו אין לך אפשרות לשלוט בחייך‬
‫ובאושר שלך.‬
‫בניגוד להרבה אנשים בעולם, יש לך רק אפשרויות בחיים.‬
‫בבקשה, אל תלכי.‬
‫יש לך המון מזל ואת לא מבינה את זה אפילו.‬
‫יש לך תואר אמריקני ודרכון אמריקני.‬
‫יש לך חופש.‬
‫ועכשיו את בהיריון מאיזה לבן עשיר.‬
‫מי אשם בזה הפעם?‬
‫אשתו? היא חלק מהקללה שלך?‬
‫אני חלק ממנה?‬
‫או שאת מסוגלת לחשוב רק על עצמך?‬
‫צ'רלי. צ'רלי, אני רוצה ללכת איתך.‬
‫למה?‬
‫רק כדי שתוכלי לספר לכולם בארץ שלך שהפגנת?‬
‫זה לא המאבק שלך ולא היה המאבק שלך.‬
‫את תיירת.‬
‫זה לא ישפיע לך על העתיד. לא ממש. תוכלי פשוט לעזוב.‬
‫עוד יתרון שאת בטח לא מסוגלת לזהות.‬
‫למען האמת, לא ממש חשבתי עלייך.‬
‫יכולתי לשכוח ממך כי לא ידעתי כלום עלייך,‬
‫והיה קל יותר ככה.‬
‫עד שחברה הבהירה לי שזה ממש גועלי,‬
‫והבנתי שהיא צדקה.‬
‫קשה לי לתאר לעצמי בכלל מה את חושבת עליי.‬
‫עד כמה את בטח שונאת אותי.‬
‫ובצדק.‬
‫גם אני הייתי כועסת.‬
‫תראו מי חזרה הביתה.‬
‫את נראית עייפה.‬
‫לא השתמשת בקרם הפנים שנתתי לך?‬
‫ככה אין קמטים.‬
‫אז זה המטבח החדש.‬
‫הוא לא ממש חדש.‬
‫לא ביקרת בבית כבר חמש שנים.‬
‫זו ה"טסלה" שלך בחוץ? של מי היה הרעיון?‬
‫אבא שלך הביא אותה לכאן בתור מתנה.‬
‫זה בטח הגיע לך.‬
‫לעזאזל! שכחתי את הכוסברה.‬
‫- שאלך לקנות? - לא.‬
‫קונסואלו יכולה להביא.‬
‫קונסואלו!‬
‫תוכלי ללכת ולקנות לי כוסברה טרייה?‬
‫לקצוץ שום?‬
‫אל תשכחי שיש לנו תפילה סיקית מחר.‬
‫למען החלמתו של אביך.‬
‫רציתי שנספיק לפני הניתוח של אבא.‬
‫אימא, לא הבאתי שום בגדים הודיים.‬
‫קונסואלו שמה בעליית הגג מה שהיה שלך.‬
‫בטח יהיה שם משהו.‬
‫קדימה, צריך ללכת.‬
‫הוא חלש מאוד, את יודעת.‬
‫לכל דבר מקום וזמן משלו, הרפריט.‬
‫אביך לא צריך לדעת על הגירושים שלך.‬
‫- אימא. - הוא חולה.‬
‫אם יהיה נסער, הוא עלול למות.‬
‫תהיי נחמדה.‬
‫להיות נחמדה? אני לא יכולה לשקר. הוא ישאל על דיוויד.‬
‫תראו מי פה.‬
‫הוא ישן. צריך לתת לו לנוח.‬
‫כל ההמולה הזו פה לא תועיל לו.‬
‫אנחנו הולכים.‬
‫ילדים, בואו.‬
‫נראה את אבא כשיתעורר.‬
‫ידעת שהם יהיו פה?‬
‫בטח.‬
‫פגשת אותם בעבר?‬
‫אנחנו נפגשים לבראנץ' כל הזמן. מה נראה לך?‬
‫אבא שלך הטיס אותם לפה מדלהי.‬
‫אני באמת לא מבינה מה הוא מוצא ברודפת בצע שקופה כזו.‬
‫היא נראית כמו קבצנית שאפשר למצוא‬
‫באיזו תחנת אוטובוס בבאטינדה.‬
‫אבל מה כבר אפשר לצפות מאנשים שמכרו פעם מנגו בשוק?‬
‫אימא, די.‬
‫בבקשה.‬
‫שכחתי שהדאל שלך מצוין.‬
‫מתי תלמדי להכין אותו?‬
‫מצטערת שלא יצא לך לדבר איתו היום.‬
‫את יודעת, אבא שלך השתנה מאוד מאז שחלה.‬
‫אנשים משתנים?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫הוא החל להרהר בחייו.‬
‫בהחלט היה לו במה להרהר.‬
‫יכולת לעזוב, את יודעת.‬
‫הייתה לך עבודה. יכולת לפרנס את עצמך.‬
‫איזה מין חיים אלה?‬
‫חיים בלי כל הרעל הזה.‬
‫מצטערת, אני לא בקיאה במונחים מ"אופרה".‬
‫היי.‬
‫אני סוקי.‬
‫זה פאוג'ה.‬
‫אני יודעת מי אתם.‬
‫אימא לא רצתה לבוא. חשבנו שזה עדיף.‬
‫תמיד רציתי לפגוש אותך.‬
‫אבא תמיד מתגאה בך.‬
‫בי? הוא דיבר איתכם עליי?‬
‫הוא תמיד מדבר על ההצלחה שלך.‬
‫אז מן הסתם, הוא לא הזכיר אתכם בפניי.‬
‫לא חשבתי שיזכיר.‬
‫בטח שימח אותו שסוף סוף היה לו הבן שתמיד רצה שאהיה.‬
‫הוא אדם טוב.‬
‫נראה שגידל אותך אדם שונה לגמרי.‬
‫אני יודעת שהיה קשה לאבא באמריקה.‬
‫הוא אמר שפחד מאוד שם. שהרגיש שהוא לא בשליטה.‬
‫ואיזו שליטה הייתה לנו?‬
‫סליחה?‬
‫לא משנה.‬
‫הוא אוהב אותך מאוד. את בטח מבינה זאת.‬
‫תראה מי באה!‬
‫הבת האובדת חזרה.‬
‫היא באה לבקר אותך אתמול, אבל ישנת.‬
‫באת, בתי?‬
‫היי, אבא.‬
‫אני אביא לנו קפה ותוכלו להתעדכן.‬
‫אתה מרגיש טוב? בלחץ?‬
‫מרגיש נהדר, עכשיו שאת פה.‬
‫עבר הרבה זמן.‬
‫מצטערת שלא חזרתי.‬
‫אני מבין.‬
‫מה שלום דיוויד?‬
‫הוא...‬
‫מצטער שלא היה יכול לבוא.‬
‫אני מבין.‬
‫פגשת את פאוג'ה וסוקי?‬
‫כן.‬
‫הם ילדים טובים. אני מקווה שלא תנטרי להם טינה לאחר מותי.‬
‫תביני כמה חשוב שיש לך משפחה.‬
‫ככה כולנו נתפסים בעיניך? כמשפחה?‬
‫כמובן. המשפחה שלי.‬
‫ילדים הם מתנה משמיים לגברים.‬
‫את ודיוויד עדיין יכולים...‬
‫אני בהיריון, האמת.‬
‫אלוהים.‬
‫רציתי לספר קודם לך, אז בבקשה.‬
‫את כבר יודעת אם זה בן?‬
‫כן.‬
‫זה בן.‬
‫בתי, זה נפלא.‬
‫תודה על החדשות המעודדות והמזהירות האלה.‬
‫מוכנים לקראתך, מר סינג. כלומר, אם אתה מוכן.‬
‫בן. איזו ברכה.‬
‫תודה לך על החדשות הנפלאות, בתי. הן מחזקות אותי.‬
‫היי, אבא.‬
‫אני רוצה שתדע‬
‫שהתינוק שלי עוד ידע בדיוק איזה סבא היה לו.‬
‫זה מה שארצה יותר מכול.‬
‫אני אספר לו הכול עליך.‬
‫למשל, ששברת לאימא את הלסת ביום האם.‬
‫ושזרקת אותה מהמדרגות.‬
‫ושאף טבעת שלה לא מתאימה לה כי שברת לה את כל האצבעות,‬
‫ושבזמן שגידלת באהבה את המשפחה השנייה שלך,‬
‫ישבתי בבית ושמתי קרח על פניה החבולות.‬
‫לא משנה מה אומרת המשפחה השנייה.‬
‫אני לעולם לא אשכח. ולעולם לא אסלח לך.‬
‫תוכלו ללכת עכשיו.‬
‫חברות התעופה יבצעו ביקורת כרטיסים ומסמכי נסיעה‬
‫בשערי היציאה למטוס.‬
‫- היי. - היי.‬
‫בואי הנה. היי.‬
‫צר לי מאוד על אבא שלך.‬
‫בבקשה.‬
‫- תודה. - כן.‬
‫- מה שלום אימא שלך? - אתה יודע, היא...‬
‫ברינדר?‬
‫כן. בואי.‬
‫אני שמח שהתקשרת אליי. דאגתי לך בזמן האחרון.‬
‫מה...‬
‫הילס?‬
‫הרגתי את אבא שלי.‬
‫אלוהים. לעולם לא אסלח לעצמי.‬
‫לא, לא. הרגתי אותו. דיוויד, הרגתי אותו.‬
‫- הרגתי את אבא שלי! - אולי נלך לאוטו?‬
‫נדבר על זה שם, טוב? טוב?‬
‫- בסדר. - היי, זה בסדר.‬
‫ממש הרגשתי שאני צופה בעצמי מהצד כמו איזו רוח רפאים מעונה,‬
‫שפשוט אמרתי דברים מבלי לשלוט בעצמי.‬
‫לא, יודע מה? יכולתי לשלוט בעצמי.‬
‫בעצם, למען האמת...‬
‫ממש לא יכולתי להתאפק כשאמרתי את זה.‬
‫לא רציתי שימות מבלי שישמע את זה.‬
‫פשוט לא יכולתי לשאת את המחשבה הזו.‬
‫לעזאזל.‬
‫- סיפרת לו שנפרדנו? - לא, לא היה לי זמן.‬
‫העסיק אותי רק להרוג אותו במילים.‬
‫בחייך.‬
‫פשוט נמאס לי לכעוס.‬
‫כן.‬
‫מה שלומה? ה...‬
‫מרסי.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫כשאמרת שאת לא רוצה ילדים,‬
‫התכוונת שאת לא רוצה ילדים איתי או...‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫זה מה שחשבת?‬
‫כן, מרסי לא רוצה שאעזור לה.‬
‫היא לא רוצה שום קשר אליי.‬
‫טוב, אולי היא תשנה את דעתה. אי אפשר לדעת.‬
‫העיקר שתהיה בחור טוב.‬
‫זה גם מה שהיא אמרה.‬
‫שאני צריך להיות בחור טוב.‬
‫כי זה נכון.‬
‫כאילו...‬
‫בדיוק ניסיתי להבין מי אוכל להיות בלעדייך,‬
‫ואז כל החרא הזה קרה.‬
‫ו... לא היה לי זמן לחשוב...‬
‫אתה לא רוצה שארחם עליך, נכון?‬
‫לא. ברור שלא.‬
‫לעזאזל.‬
‫טוב, אולי זה יישמע מוזר קצת,‬
‫אבל בפעם האחרונה שראיתי את מרסי, היא ביקשה את המספר שלך.‬
‫זה יהיה...‬
‫אין בעיה.‬
‫כן?‬
‫לא ברור מה יקרה הלאה.‬
‫דיוויד תמיד היה הבית שלי בעיניי.‬
‫זה מה שאמרנו.‬
‫"בכל מקום, אם רק נהיה ביחד..."‬
‫- נתראה בסביבה? - כן.‬
‫- "נהיה בבית". - תודה, סם.‬
‫אל.איי היא בהחלט כבר לא הבית.‬
‫הבנתי את זה כשחזרתי.‬
‫אבל את מבינה באובדן יותר ממני.‬
‫לפחות אני יודעת שאשתקם.‬
‫אני מפחדת, כמובן, אבל...‬
‫לפי פתגם אחד, לא נוכל לגלות ארצות חדשות‬
‫אם אין לנו אומץ לזנוח את החוף מאחור.‬
‫אני מתה להכניס לפה קצת צבע.‬
‫צבע יהיה נחמד, גברתי.‬
‫אני חושבת הרבה על הפתגם הזה.‬
‫להמשיך הלאה.‬
‫טוב.‬
‫להתקדם.‬
‫- לכאן? - כן. טוב.‬
‫לא להביט לאחור.‬
‫...לא יתנגדו לפינוי המאהל, אך לא הראו שום סימן לכך...‬
‫- בלי קורקינט ב... - טוב, אימא!‬
‫...מה יהיה השלב הבא במחאת האוהלים.‬
‫העניינים חזרו לסדרם במרכז העסקים של הונג קונג‬
‫לאחר שמאות מפגינים למען הדמוקרטיה פונו ונעצרו.‬
‫שוטרים מצוידים במסורים חשמליים ובמגזרי תיל‬
‫פירקו את המאהל מחוץ למשרדי הממשלה‬
‫שניצב במרכז המחאה.‬
‫רוב המפגינים פינו את האזור בשקט,‬
‫ללא כל התנגדות.‬
‫אך כפי שגבריאל ארלס מדווח, חלק מהמפגינים מסרבים להתפנות.‬
‫עד יום חמישי, האזור מחוץ למשרדי הממשלה היה...‬
‫היי, מותק?‬
‫מעוז המחאה של התנועה למען דמוקרטיה.‬
‫- אני יוצאת לכמה סידורים. - טוב.‬
‫הזמנתי שולחן על שם מרגרט וו.‬
‫תודה.‬
‫תיהני מהארוחה.‬
‫יודעת מה ההיפך מדיבורים?‬
‫זו לא הקשבה אלא המתנה.‬
‫אז את סתם ממתינה? את לא מקשיבה לי?‬
‫זו פשוט שיחה ממש מוזרה,‬
‫ויש המון שתיקות מביכות.‬
‫את בהיריון.‬
‫לא ידעתי איך לספר לך.‬
‫ידעתי.‬
‫באמת?‬
‫איך?‬
‫אנשים מדברים. הונג קונג קטנה.‬
‫מה שלום דייזי ופיליפ?‬
‫הם לא יודעים שיצרתי איתך קשר.‬
‫למה יצרת איתי קשר?‬
‫אני לא יודעת. כדי להתנצל, אולי?‬
‫גם אני חייבת לך התנצלות.‬
‫למה?‬
‫התקשרתי לעבודתך.‬
‫פוטרת בגללי.‬
‫את עשית את זה.‬
‫את שיקרת שגנבתי.‬
‫זה נראה קטנוני עכשיו, אבל אז,‬
‫יכולתי לחשוב רק על זה.‬
‫נפגעתי וכעסתי.‬
‫הייתה לך כל זכות לכעוס.‬
‫אני מצטערת שההאשמות שלי השפיעו על הנישואים שלך.‬
‫זה לא היה משהו אישי נגד דיוויד.‬
‫היה לי צורך נואש בתשובות והייתי מוכנה לחפש אותן בכל מקום.‬
‫סליחה.‬
‫אני חושבת רק על בשר וחלב.‬
‫בשר וחלב.‬
‫את רעבה.‬
‫אתמול בלילה, כששכבתי במיטה‬
‫ועצמתי עיניים, ראיתי אל מול העפעפיים עצמות עוף.‬
‫השתוקקתי כל כך לבשר כלשהו שממש הרחתי אותו.‬
‫בשר גדל בתוכך.‬
‫אז הגיוני שאת חולמת עליו.‬
‫- מיס קים? בואי איתי בבקשה. - כן.‬
‫מרסי קים. בת 25.‬
‫תוכלי לומר מתי קיבלת מחזור לאחרונה?‬
‫זה לא כתוב בטופס.‬
‫אני בדרך כלל לא עוקבת אחרי זה. אצלי זה יותר לפי מחזור הירח.‬
‫אני מבין.‬
‫אז כנראה התינוק יצטרך לספר לנו.‬
‫תשכבי, בבקשה.‬
‫אנחנו נפתח את החלוק שלך.‬
‫תזמין אותי לארוחה קודם.‬
‫טוב.‬
‫יופי.‬
‫תירגעי.‬
‫את מטפלת בעצמך?‬
‫לוקחת חומצה פולית?‬
‫ויטמינים להיריון?‬
‫מיץ התפוזים ב"סקרודרייבר" נחשב?‬
‫לא.‬
‫נמדוד ונברר באיזה שבוע את.‬
‫את בשלב די מתקדם.‬
‫לא היית אצל שום רופא?‬
‫התכוונתי ללכת מתישהו.‬
‫טוב, את צריכה להתחיל לקחת תוספי תזונה.‬
‫הנה התינוק שלך.‬
‫זה התינוק שלי?‬
‫נראה שאת בשבוע ה-23 בערך.‬
‫אני לא מרגישה אותו, אבל הוא לגמרי זז. זה כזה מוזר.‬
‫הכול נראה תקין. את צעירה, למזלך.‬
‫נשים רבות מדי נכנסות להיריון בגיל מבוגר מדי.‬
‫רוצה לדעת מה המין?‬
‫במשך המון זמן, רציתי שתימחקי.‬
‫פשוט רציתי שלא תתקיימי.‬
‫אבל עכשיו את מוסיפה חיים לעולם.‬
‫זה אירוני, נכון?‬
‫שקלת פעם לקבל את התינוק שלי?‬
‫כי אני חושבת על זה כל הזמן.‬
‫אל תגידי דבר כזה.‬
‫אל תחשבי על זה אפילו.‬
‫אני מרגישה שאני חייבת לך המון,‬
‫שלקחתי המון ממך.‬
‫שבחיים לא אוכל לפצות על זה.‬
‫אני רוצה לתת לך משהו.‬
‫את לא רוצה את התינוק שלך?‬
‫אני רוצה.‬
‫אבל אני לא רוצה להרוס את חייה.‬
‫ואני אהרוס אותם.‬
‫זו בת.‬
‫אני כבר חרדה לגורלה.‬
‫שימו לב, בבקשה. הנוסעים...‬
‫נא לשים לב ששער היציאה הוא כעת...‬
‫מרסי'לה!‬
‫היי, אימא.‬
‫מה זה?‬
‫את יודעת, עליתי בכמה ק"ג.‬
‫מיונג, את...‬
‫שמנה, אני יודעת.‬
‫מספיק עם המשחקים! את לא שמנה! את בהיריון!‬
‫איזה קטע! זה מה שזה?‬
‫חשבתי שזה מכל הדים סאם שאכלתי.‬
‫פרחחית שכמוך!‬
‫איך?‬
‫מתי?‬
‫מי האבא?‬
‫למה לא סיפרת לי עד עכשיו?‬
‫רציתי לספר לך כשניפגש.‬
‫בואי, מסתכלים עלינו. בואי כבר.‬
‫כשהתינוק ייוולד...‬
‫אכין לך מיוק גוק, להנקה.‬
‫אני גם אצטרך לקנות זנב שור.‬
‫את צריכה קולגן.‬
‫אימא, זה יותר מדי. אל תקני עוד אוכל.‬
‫אין לי עוד מקום בדירה הזו.‬
‫זה רק לעכשיו.‬
‫נעבור על החפצים שלך ונראה מה תיקחי איתך וממה אפשר להיפטר.‬
‫אני אעזור לך.‬
‫לקחת איתי?‬
‫כן, כשתחזרי לניו יורק.‬
‫אני אקנה לך כרטיס.‬
‫נוכל לחזור ביחד.‬
‫אני לא עוזבת, אימא.‬
‫את לא?‬
‫ברור שכן.‬
‫אין פה מקום בשבילי.‬
‫מי ביקש שתישארי?‬
‫אז מי ידאג לך?‬
‫עוד לא הזכרת את האב...‬
‫אז כנראה...‬
‫אי אפשר לצפות שיעזור?‬
‫זה מה שחשבתי.‬
‫- דייזי! קדימה, יוצאים! דייזי! - בוא, צ'ונסי. קדימה!‬
‫- פיליפ, איפה הקפוצ'ון? - בתרמיל.‬
‫- איפה התרמיל? - אצלי, גברתי.‬
‫-קדימה! עוד תפספסי את הטיסה. - אימא, התקלקלו לי האוזניות.‬
‫קדימה, צריך לצאת. אנחנו נאחר.‬
‫צ'ונסי לא אכל או שתה שום דבר, נכון? כלום.‬
‫- יופי. ויש לך צעצוע קטן בשבילו? - כן.‬
‫מי אנחנו חושבים שאנחנו?‬
‫כולנו,‬
‫שמשוכנעים שטרגדיות יפסחו עלינו.‬
‫קשה לי לדמיין יום שבו זה לא ילווה אותי.‬
‫- שבו אני לא אזכור... - תפסיקי.‬
‫את לא צריכה להמשיך ולהעניש את עצמך.‬
‫את לא בוגדת באף אחד כשאת מנסה לחיות טוב יותר.‬
‫בימים לאחר שגאס נעלם, הכאב ייסר אותי.‬
‫כאב שלא תוכלי להעלות בדעתך.‬
‫רציתי למות.‬
‫אבל לא יכולתי,‬
‫כי הייתי חייבת להישאר בחיים כדי למצוא את גאס.‬
‫אני יודעת שקשה לך לתאר לעצמך שתרגישי שוב משהו חוץ מכאב.‬
‫אבל את מסוגלת לזה.‬
‫את תשרדי.‬
‫אני חייבת. למען דייזי ופיליפ.‬
‫וכשהמחשבות הקודרות צצות בך...‬
‫את מחליטה אם תיתני להן להשתלט עלייך.‬
‫או אם תקומי.‬
‫תצחצחי שיניים.‬
‫תפתחי את הווילון.‬
‫תצאי להליכה.‬
‫ואת מסתכלת על הילדים שעדיין יש לך...‬
‫ואת מזמזמת לעצמך.‬
‫כדי שהשתיקה לא תכביד עלייך.‬
‫הייתי מסתפקת בעצות להנקה.‬
‫- אסי, איפה המסטיק שלי? - בתרמיל שלך.‬
‫- חיפשתי. הוא לא שם. - הוא בתרמיל שלך.‬
‫אסי, אנחנו צריכים מסטיק נגד הלחץ באוזניים.‬
‫- מה השעה? - הוא בתיק של פיליפ.‬
‫ורבע. אנחנו נספיק.‬
‫מתי נגיע כבר? שדה התעופה ענקי!‬
‫את עצלנית מדי, דייזי.‬
‫עצלנית מדי-יזי!‬
‫- עצלנית מדי-יזי! - נו!‬
‫פיליפ, פיליפ.‬
‫- שתוק! אבא, אתה שומע אותו? - פיליפ! די.‬
‫אתה קיטרת על כאבים ברגליים.‬
‫כי הן נשרטו לי בכדורגל, לא כי אני עצלן.‬
‫אז אולי אתה גרוע בכדורגל, פיליפ!‬
‫ילדים! ילדים!‬
‫אז מתי אתם עוזבים?‬
‫מוקדם מדי.‬
‫- תראו איזה גדול המטוס! - כן, הוא ענקי.‬
‫זוהי הודעה...‬
‫- הוא שלנו, אבא? - כן.‬
‫יועיל לכולכם לחזור הביתה.‬
‫אין לי בית בלי גאס.‬
‫- ככה תהיי קרובה לשירותים. - היי.‬
‫למה לי להיות קרובה לשירותים?‬
‫- אני לא אשב באמצע. - ילדים, עולים למטוס.‬
‫- למה? - ילדים, נוכל להתחלף במושבים.‬
‫מרגרט.‬
‫מה יש?‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אימא?‬
‫- היי. - אימא?‬
‫בסדר.‬
‫- לא אנטוש אותו פה. - אני יודע.‬
‫אני יודע.‬
‫- אני מבין. - מה?‬
‫- אני לא יכולה. - רגע.‬
‫זה בסדר.‬
‫- טוב? זה בסדר. - אימא? מה את...‬
‫- אוהב אותך. - לא, את לא יכולה.‬
‫תחזירי אותו.‬
‫- נו, אימא! מה את עושה? בואי! - אימא תפגוש אותנו בבית, טוב?‬
‫נראה אותה אחר כך.‬
‫דייזי, אני לא אנטוש אותו פה. אני לא יכולה.‬
‫את האימא הכי גרועה בעולם,‬
‫ואני שונאת אותך כל כך.‬
‫- דייזי! - דייזי.‬
‫אני אוהב אותך, אימא.‬
‫קריאה אחרונה לנוסעי טיסה 852 לאל איי.‬
‫- צריך ללכת. - אבא!‬
‫- בוא. אל תדאג. - קדימה!‬
‫תראה אותה אחר כך, חמוד. טוב?‬
‫אסי.‬
‫אני מבינה.‬
‫תשמרי על עצמך. טוב?‬
‫- שלום! היי! - שלום!‬
‫אוי, זה בדיוק מה שרציתי! זה מושלם!‬
‫- תודה רבה. - זה די כבד.‬
‫- אני אסחב... - האמת, אני אסתדר.‬
‫- בסדר. - כן.‬
‫- כן. אני מסתדרת. תודה! - ביי!‬
‫תודה!‬
‫אישה עם שטיח.‬
‫מצטערת.‬
‫סלח לי.‬
‫אין בעיה.‬
‫תודה. תודה.‬
‫כן. מצטערת על זה.‬
‫תודה!‬
‫סליחה.‬
‫תודה.‬
‫סלח לי. סליחה.‬
‫תאכלי גום-טאנג.‬
‫אל תהיי מצוברחת.‬
‫בואי הנה.‬
‫אימא, אני בסדר.‬
‫בואי הנה!‬
‫לתינוקת שלי... יהיה תינוק?‬
‫אימא.‬
‫הכול יהיה בסדר...‬
‫אימא פה עכשיו.‬
‫תפסיקי לבכות.‬
‫את צריכה לאכול טוב עכשיו, למען התינוק.‬
‫תאכלי קצת מרק.‬
‫אני אביא לך אורז.‬
‫אין רגע שבו אני לא חושבת על מה שעשיתי.‬
‫אין רגע שבו אני לא חושבת עלייך.‬
‫ייחלתי לאירוע מסוים.‬
‫לחסד בלתי נתפס,‬
‫למחילה, שתאפס הכול.‬
‫שתתיר לי לחיות שוב.‬
‫אבל אין שום נס שיאפס הכול.‬
‫צריך לשמר את הכאב ולהמשיך בחיים.‬
‫הכאב נהיה לחלק מאיתנו.‬
‫ועד מהרה, לא נזהה את עצמנו בלעדיו.‬
‫אבל בראש ובראשונה,‬
‫אני מקווה שתהיי מאושרת אי פעם בעתיד.‬
‫שמבלי משים, תשכחי מהכאב מדי פעם.‬
‫אני... אני מקווה שגם אני אהיה מאושרת.‬
‫למען בתי.‬
‫למען עצמי.‬
‫רק אנחנו נוכל להחליט שנחיה שוב.‬
‫נתקדם צעד אחר צעד...‬
‫ננשום נשימה אחר נשימה...‬
‫נזמזם.‬
‫תרגום כתוביות: מירן קראוס‬
‫בקרת כתוביות גדי לוי‬