FASTLANDET
Clarke.
Clarke. Hallå!
Okej.
Hallå!
Ursäkta mig!
Margaret.
Hallå!
-Hallå? -Hej!
Vänta!
Kom tillbaka! Hej!
Öppna dörren! Öppna...
Margaret.
Öppna då!
Herregud, vad...
Hallå?
Lite kaffe?
Det är äckligt.
Puri, kan du ta med dig väskan med kläder som vi ska donera?
Lägg undan de här?
Lägg kashmiren i malpåse.
Jag vill inte ha ännu flera malätna plagg, som förra året.
När du går till affären, köp lite färsk mango, mogen.
Den är till mamma som kommer i morgon.
Men, frun. Sam är här om fem minuter.
Varför? Jag behöver honom först i eftermiddag.
Men, frun. Han hämtar din mamma på flygplatsen precis just nu.
Nej, Puri. Det är imorgon.
Nej, frun. Hon sitter i bilen.
Hon förlorar en dag. LA ligger efter.
Hon åkte vår tid igår, alltså...
Fan också, helvete!
Hallå?
Vad...jag vet inte...
Hallå?
Tjena, hej.
Hej.
Vi är tillsagda att komma hit.
Vi blev hitkallade.
Av mr Chang.
Polisen. Vi kommer från Hongkong.
Nej.
-Nej, förlåt. -Nej. Vänta.
Inspektör Chang sade att...
Kan du hjälpa oss?
Vart ska vi gå?
-Snälla du. -Snälla.
Tack.
Ser du nu? Ibland måste man mana på.
Herregud.
Margaret.
Tack.
Tack så mycket.
Vänta nu.
Hon låste just in oss här.
Hon låste dörren. Hallå!
Hallå!
-Hej! -Margaret.
Kom tillbaka!
-Hallå! Hallå! -Margaret!
Släpp ut oss!
Kom tillbaka!
Lämna oss inte inlåsta här!
Hej!
Vanligtvis gör jag en ganska grym cappuccino.
Jag har inte min maskin, så får du ta mig på orden.
Det här är fattigmansversionen.
Jag gjorde den på skolan.
Fan, jag saknar maskinen.
Det är de små sakerna. Som att få temperaturen perfekt,
skummet precis lagom.
Jag kan inte bara hämta den.
Inte idag i alla fall.
Min svärmor har förmodligen kommit nu.
Hon och frun har nog rykt ihop om något redan.
Du är så gammal.
Du har en svärmor. Och hår i öronen.
När blev du så intresserad av mina öron?
Bara något jag sett.
Göra slut?
Kanske.
Skit.
Okej.
Men på allvar?
Vad gör du?
Om öronhåret stör så tar vi bort det.
-Med vodka? -Med vodka.
Se och lär.
Du tänder eld på dig själv.
Nej, du skall.
Är du full ännu?
Hade jag gått iväg annars?
Litar du på mig?
Kör, älskling.
Säg aldrig älskling.
Sved nu då.
Ta-da!
-Det fungerade. -Jaså?
Gud. Det funkade.
Vilka andra "gubbtricks" kan du?
Jag undrar eftersom du är rynkigare på dagen än på natten.
Ja.
Vad döljer sig riktigt bakom dessa urgamla ögonveck?
Bara spindelnät.
Precis som i din lilla skitlägenhet.
Jag skulle kanske också bo fint,
om jag växt upp i en vit familj i övre medelklassen
med ett hus i London och en stuga i Cotswolds,
och föräldrar som kunde köpa
en jävla universitetsplats var som helst i världen,
bara så att jag kunde sälja min själ för att bli ännu en rik jävla advokat.
Lite av pengarna skulle gå till en personlig tränare.
Stackars lilla, fattiga Mercy. Helt ensam. Ingen vill komma och hälsa på henne.
Inte ens hennes mamma.
Du är ett svin.
Då är du en brud som säkert gillar bacon.
När du slickar mig känns det som att sitta i en blöt pöl.
Och sedan, när du blir riktigt kaxig,
blir du som Hannibal Lecter, rena dammsugaren.
Men du kommer ju, inte sant?
Så mycket tänder. Varför alla tänder?
När du kommer låter du som en bräkande get.
Din röv hänger som min farfars och han är 85.
Han har varit allvarligt sjuk.
Och din andedräkt luktar skunk.
Du är både alkis och bedragare.
Du tappade bort ett barn och förstörde en familj.
Förlåt. Jag borde inte ha sagt så.
Du talade sanning. Det är vad vi gör, visst?
Det var orättvist. Jag gick för långt.
Du vann rättvist.
-Öppet och ärligt. -Mercy...
Herregud, är det Harpreet?
Åtta år av balettlektioner och titta.
Hon går som Hulken.
-Hej, Harpreet. -Hej, mamma.
Vaknade du nyss?
Nej, mamma. Sam kan du ta ut väskorna?
-Ja, frun. -Tack.
Har du borstat tänderna?
Ja, mamma.
Det luktar inte så.
Jag använder eko-tandkräm. Den saknar väl den giftiga, kemiska lukten.
-Jag tycker inte om det. -Okej.
Var är dina skor?
Går i tofflor när jag kommer?
De stöder inte fotvalven och du som är plattfot.
Vill du gå som en apa?
Kul att se dig också, mor.
Jag gjorde narr av din mormor som använde tofflor,
fast hon visste bättre.
De är fula, men de är så bekväma.
Jag har ett par åt dig.
Tack, mamma.
Mannen där har ett vackert rött läppstift.
Mamma! Hon kan höra att du pratar om henne.
Hon tror att kläderna gör henne till en man.
Men, vad fan.
För helvete.
Kom igen nu.
Okej, du. Kan jag bara få...
Jag saknar pizza.
Hur kan du tänka på mat i det här läget?
Om vi hade åkt när vi tänkte,
skulle vi äta pizza i New York just nu.
Vi tog beslutet tillsammans. Du ville ju stanna.
Nej, jag accepterade det. Jag ville inte.
Kom igen, Margaret.
På tal om skuld. Var hittade du den där tjejen?
Var jag hittade? Du var ju där.
Jag ville inte anställa henne.
-Jag anställde inte. -Du lämnade barnen.
-Du tvingade mig. -Jag jobbade!
Du kunde ha tagit Essie.
Det var ju bara att passa barnen.
Fan.
Jag är ledsen.
Vi borde inte prata om något av det här.
Nej, jag vill.
Mina tankar snurrar på kring den där semestern.
När Gus ramlade ur sängen och jag vaknade ur den djupa sömnen.
Jag fångade Gus innan han slog i golvet...
Och...
Vi skrattade, minns du?
Vi tog det som ett bevis på att jag inte sover.
Det bara kommer och går.
Man bara håller koll på dem varje sekund, även när man blundar.
Men jag fångade inte Gus den kvällen.
Det var jag som lät honom falla.
Jag förstår inte hur det hände. Jag kommer aldrig att förstå.
Jag menar, vad för slags mamma
tappar bort sitt barn?
Det gjorde du inte.
Nej.
De tog honom
för att han liknade mig.
Vita barn är svåra att bli av med. Men Gus...
Gus liknade mig.
Han smälte in i folkmassan,
så de tog honom.
Inte ditt fel.
Han ser ut som dig, och jag älskar det.
Pizza var det sista jag åt med Gus.
Någon konstig kinesisk pizza.
Ananas och kräftor.
Det funkar inte på pizza.
Jag ville ta honom till New York, så att vi kunde äta riktig pizza.
Det har du aldrig sagt.
När jag ser en pizza kommer tankarna.
Inga fler fredagspizzor då, antar jag.
Det vore fel mot Daisy och Philip.
De älskar skiten.
Vem lägger fisk och skaldjur på en pizza och tycker att det är gott?
Så äckligt.
Hej.
Du är här ännu?
Ja.
Vill du höra något riktigt knäppt?
Jag har en tvillingbror.
Vi är identiska.
Åtminstone tills jag förlamade honom.
Vi var barn och vi slogs.
Det gjorde vi ofta.
En eftermiddag efter skolan,
bråkade vi som vanligt.
Jag var arg, som att jag ville skada honom,
men inte som...
Hur som helst,
han slog huvudet i soffbordet,
men det var inte huvudet, utan nacken.
Det var tillräckligt.
Några centimeter till vänster hade räckt.
Vad heter han?
Danny.
Där.
Första och enda gången pappa grät.
Barn råkar ut för olyckor.
Ingen skällde. Ingen skrek.
Om de ändå hade skrikit.
Jag har slutat hälsa på dem.
Hur mår Danny?
Danny mår bra.
Tja, jag menar, inte bra. Han är förlamad.
Men du vet, han har funnit sig i det.
Nej, det är jag.
Jag har problem med det.
Jag kan bara inte träffa honom.
Jag ser bara hans handikapp när vi träffas.
Och den jävla påminnelsen om vems felet var.
Jag vinner väl då?
Vad?
Jag vinner.
Göra sin bror förlamad? Det är värre.
Ja.
Jag är också usel, Bunny.
Väldigt, väldigt usel.
Vill du slå mig?
Kan någon säga hur länge vi måste vara inlåsta här?
Se.
Läppstiftsmannen pratar ju flytande.
Du har varit här så länge men kan inte ett ord. Varför?
De jobbar på det.
Herregud... Jag flög över 1100 mil
för att fastna i din lilla hiss.
Om du var hemma,
hade vi bara kunnat njuta på Jonathan Club.
-Du vet att jag måste jobba. -Alla måste jobba.
Du och David har ju jobbat nonstop de senaste femton åren.
Nog kan ni ta en paus då och då.
Så sa du aldrig när jag var liten.
Jag sa åt dig att studera hårt,
för att komma in på en toppskola och sno åt dig någon smart,
med bra lön så att du kan leva tryggt resten av livet.
Jag är trygg.
Men du hinner inte besöka din familj.
Eller starta en egen?
Vad tror du att David är?
En man gör inte en familj.
Barn bildar en familj. Blod skapar en familj.
Jag trodde på kärleken.
Otroligt.
Du är 40 år, Harpreet. Det är dags att sluta bo i la-la-land.
Tiden rinner iväg.
En dag kommer du inte att känna igen din spegelbild.
Du kommer att känna dig som samma 16-åriga tjej, 25, 30,
men en gammal kvinna stirrar tillbaka.
Din ämnesomsättning sänks.
Då vet du.
Se på mig. Det trodde jag inte.
Klandra mig inte, jag har inte satt reglerna.
Men jag kan dem.
Du fick din mens när du var nio år.
Mamma. Herregud.
Vem vet när man blir ofruktsam?
Du borde inte ha fått den där feta mjölken,
full med tillväxthormoner.
Vi försöker.
Okej. Försök mer.
Är David läkarundersökt?
Vet de om det är något fel på honom?
Du verkar så spänd, beta.
Kan du inte komma hem några veckor och slappna av?
Du skulle kanske lättare bli gravid där.
Visst.
Jag har pinnis till dig.
Nani Ma gjorde dem bara för dig.
Inte just nu.
Jag tog med två fulla lådor...
Ge inte bort dem till vännerna.
Ingen vill ha indiska kulor, mamma.
Dumheter.
Pinni?
Bit av bara.
Bit ordentligt. Det handlar inte bara om smaken,
utan texturen och konsistensen.
Du vet inte vad det är förrän du vågar hugga in.
Det är jättegott.
Vem kunde tro att hon gillar kulor.
Mamma.
Sluta.
Är det en indisk proteinkula?
Inte riktigt. Nej.
Protein.
Lyssna på mig.
Du måste komma hem.
Hälsa på din far.
Du är oslagbar.
Han är sjuk.
Pappa skulle inte erkänna det.
Jag menar allvar.
Han har tumörer i lungorna.
Det är dags att sluta larva sig.
Du måste komma.
Jag kan inte.
Jag orkar inte ljuga som du gör.
-Man får rynkor. -Det är vad Botox är till för.
Varför inte bara konfrontera honom?
Det är så lätt att klaga.
Så mycket svårare att göra jobbet.
Jobbet? Vilket jobb?
Leva i en lögn?
Låtsas att han inte föll för en annan kvinna?
Kom storken med de andra barnen?
Nu räcker det.
Uppenbarligen inte. Du står fortfarande ut.
Allt är inte svartvitt.
Vad göra?
I min ålder? Vill du att jag byter man?
Massor av män jagar säkert kvinnor i 60-årsåldern.
Om du bara visste.
Då skulle det inte duga med en halv man.
Du hade farit iväg med Laguna Carl när chansen fanns.
Vi hade allt, eller hur?
Bra lön, bra väder och uppassade till tänderna.
Ibland undrar jag om det är ett straff
för att mycket vill ha mer. För girigheten.
Straffade?
Vem skulle straffa oss?
Ingen. Jag bara pratar.
Så du tror på Gud nu?
Jag vet att du har gått i kyrkan.
Jag vet inte vad jag tror.
Jag behövde bara någonstans att gå, okej?
För att tänka eller hoppas.
Det känns som att jag inte känner dig längre.
Jag menar, du har aldrig...
Du har berättat historierna.
Du har berättat...
-Nej. -...för Filip om Gud och Jesus,
och det är därför han ritar bilder.
Varför skulle jag ha nämnt religion för barnen?
Det skulle jag aldrig.
Var får de allt ifrån då?
Jag vet inte.
Han kanske läste om det på nätet. Han frågar hela tiden var Gus är.
Ja, barnen letar också efter svar.
Hur länge kan vi säga "snart"?
Så länge som det behövs.
-Vi kan inte läsa det här -Är det någon...
Vad...
Jag känner ända in i benmärgen att han fortfarande lever.
Jag känner att du inte tror på det längre.
Hallå. Ursäkta mig, förlåt.
Kan någon översätta?
Vi behöver en tolk.
Någon som kan engelska.
Jag är inte...
Fan.
Kom igen.
Jag kan inte...
Det är okej.
Det här går inte.
Vi har nog inget val.
Översättaren måste vara på väg.
Jag menade inte det.
Om det verkligen är Gus.
-Säg inte så. -Då måste vi vara förberedda.
Vad?
Vi får börja tänka på att ta hem barnen. Åka härifrån.
Hur kan du göra upp planer?
För vi drunknar och du ser det inte.
Du vill inte ens prata om det.
Daisy har alla möjliga problem.
Det är jag som får stå till svars när skolan ringer eller...
Vad?
När vad?
Barnen orkar inte mer.
De saknar vännerna och våra familjer.
Men de säger ingenting. De känner att de sviker dig och Gus.
Sa Daisy så till dig?
Båda har gjort det. Otaliga gånger.
De behöver en känsla av normalitet.
Normalitet? Kom igen. Hur ser normaliteten ut?
Inte så här.
Hallå.
-Vi behöver hjälp. -Vi får hjälp.
Vi har Essie. Underbara Essie.
All hjälp pengar kan köpa i Hongkong.
Vi och barnen behöver familjen.
Du skjuter upp det, men till slut
inser du att vi inte kan stanna här.
Så fort vi lämnar Hongkong
överger vi vår son på en främmande plats.
Det kommer jag inte att göra. Aldrig någonsin.
Jag behöver mobilen.
-Vad? -Jag behöver din telefon.
Jag måste ringa min dotter.
Det här var intressant.
Jag ska...
Ja.
Hallå?
Förlåt, jag hörde konstiga ljud.
Som ett slagsmål med en björn.
Nej. Bara jag.
Mår du illa?
Jag mår bra.
Skit.
Något med magen bara.
Det beror på oron.
Det har hänt så mycket.
Jag är ju steril, men du verkar vara gravid.
Vad? Nej. Det är omöjligt...
När hade du mens senast?
Har du legat med någon annan nyligen?
Du kan berätta för mig. Vi är inte ihop.
Jag förväntar mig inte trohet.
Trohet? Har du någonsin testats för infertilitet?
Eller antar du för att frun inte blev gravid?
Jävlas inte nu. Det är ingen lek.
Du slipper mig inte här inne.
Du är hungrig.
Det hörs.
Kvinnor som du gör att pappa kör med sån skit.
När ska du fatta det?
Han gör vad han vill, när han vill, med vem han vill.
Om du varit en pojke,
hade han kanske inte gjort så där.
Där kom det. Allt är mitt fel. Något nytt?
Han säger att de jobbar på att få oss härifrån. Vi ska bara vänta snällt.
Världen är så jävla skruvad.
Ingen gör något rätt.
De ser och gör vad de vill och
säger förlåt senare. Varför utsätta någon för sånt?
När blev du så bortskämd? Jag insåg det inte tidigare.
Det är inget nytt.
Jag har sagt det i åratal.
Samhället tvingar kvinnor att skaffa barn
för att ses som dugliga.
Vad jag vill då?
Jag har slitit för allt det här.
Tänk om David dör?
Eller om du dör?
Jag skaffar inte barn för att någon kan dö.
Varför inte?
Du tror att du är den goda mamman
men du vet inte förrän efteråt.
Det är som denna gora . Hon var rädd för att prova pinni ,
men sen älskade hon den.
Alla älskar inte pinnis.
-Alla älskar pinnis . -Inte jag.
Jag hade samma tankar som du har,
om att inte vilja bli mamma,
att inte vilja ta ansvar.
Du ville inte ha en flicka.
Jag ville inte ha något barn alls.
Men jag växte upp. Jag kom över mig själv.
Jag insåg vikten av en familj.
Jag ville ge din far en familj,
dina morföräldrar, mig själv.
Jag kämpade bara mot det.
Jag trodde att det var mitt ansvar, min huvudsakliga plikt i livet.
Men i slutänden hade de rätt.
Om jag inte hade provat pinni ,
då skulle du, min kära, inte vara här.
Jag kommer in, okej?
Gå hem till frun, David.
Jag stannar tills vi rett ut detta.
Tre? Verkligen?
Som säkerhet.
Nyss trodde du inte ens att jag kunde vara gravid.
Nu är det allt jag tänker på.
Jag är inte kissnödig.
Det fixar vi lätt.
Drick det här.
Lämna mig ifred.
Dra åt helvete.
Snälla du.
-Hallå? -Essie.
Kan jag få prata med Daisy?
Ja, frun. Daisy!
-Vad? - Mamma vill prata med dig.
Essie, hon drack min Yakult!
Den hade inget namn.
Det var min.
Vi ska köpa mer. Ta telefonen. Det är mamma.
Hallå?
Hej älskling, kan du höra mig? Det är dålig täckning här.
Var är du?
Din pappa och jag är... Vi ordnar upp ett ärende.
Men jag ville bara säga,
jag är ledsen. Jag är verkligen ledsen för igår kväll.
Och jag vet att det har varit tufft för dig,
men jag finns alltid här för dig.
Du kan alltid prata med mig.
Okej? Om vad som helst. Allt du vill.
Okej.
Bra.
Okej, vi är snart hemma, så berätta bara för din bror.
Okej, mamma. Hej då.
Okej.
Mamma.
Det där hjälper inte.
Okej... Gud!
Varför har du billiga örhängen?
En födelsedagspresent från David.
Köpte han dem från en varuautomat?
Du är en gift kvinna, han borde smycka dig.
Det är bruna diamanter. Jag gillar dem.
De är subtila.
Ser ut som vattkoppor.
Okej, jag hade inte valt dem.
Men han vet att jag är minimalist,
han försökte nog bara hitta något i den stilen.
Tror jag.
Ta med honom när du kommer hem.
Jag ska lära honom hur man köper smycken.
Och vad tycker David om att ni inte har barn?
Han ville inte heller.
Det är rätt intressant information,
som du undanhållit i tio år.
Han ändrade sig.
Nu vill han skaffa barn.
Han stack.
Han lättar nog bara på trycket.
Nej, mamma.
Det är annorlunda nu.
Vad förväntade du dig?
Ni har inget barn, inget lim.
Varför ställer du till det så för dig?
Låt David få en familj om han vill ha en.
Vems sida är du på?
Vet du vad?
Du är självisk. Se bara hur du bär dig åt.
Så klart att du inte kunde hålla kvar honom.
Namn här. Datum här. Passnummer.
Adress. Förhållande till den avlidne. Antingen mor eller far.
Jag förstår.
-Är det telefonen? -Adressen.
Underskrift och datum längst ner.
Vänta.
Datum.
Skriv under.
Okej. Följ mig.
Jag och min fru, vi har...
försökt få barn i flera år utan att lyckas.
Hon har testats flera gånger och
det är inte något fel på henne, så uppenbarligen
är det jag som är...
Och de tror att jag har låg fertilitet med spermierna och...
Jag...
Därför skyddade vi oss aldrig när vi... du vet.
Det jag säger är att det är helt omöjligt.
Helt.
Okej, kom ihåg att kissa bort lite först,
det ska vara mitt i.
Sen måste du sikta och träffa applikatorn
i minst fem på varandra följande sekunder,
annars blir resultatet inte korrekt.
Kan jag hjälpa?
Jag klarar mig.
Jag måste liksom kissa.
CLEARBLUE EASY GRAVIDITETSTEST
Ingen bryr sig om oss.
Ingen lär komma.
Snälla, jag är en gammal kvinna.
Jag orkar inte vara kvar här längre.
Säg åt dem du.
Hjälp mig!
Hjälp mig härifrån!
Vi jobbar på det fortfarande.
Jag borde vara någonstans. Min man väntar.
Make?
Jag trodde att hon var maken.
Du är grym, vet du det?
Du hackar och hackar och hackar.
Du borde ha gått scenskola.
Då kunde du ha lärt dig att tjäna pengar på din teater.
Visste du att rött tar ut blått?
Det är mera en bränd röd, orange egentligen, men det fungerar.
Det var svårt att hitta smink för brun hud när jag var ung.
Det mesta var för vita människor.
Det fanns femtio ljusa nyanser och en ljusbrun för mörkhyade.
Det trodde att man bara kunde blanda de två,
för att hitta en nyans för oss mittemellan.
Det gjorde vi länge.
Det var vad vi hade.
Ibland kom en moster på besök från Indien
med en flaska Lakmé-foundation i väskan.
Ibland flög vi till Max-butiken i Kanada.
Där kunde man hitta bruna nyanser.
Det var mera mot slutet av 90-talet.
På 80-talet
var det annorlunda.
Barnen använde sina målarpenslar för att måla på kylskåpen.
Jag använde mina till färglära.
Vet du varför jag ville lära mig om smink?
Vad gör du?
Varför behöver man kunna sminka?
Det räcker.
För att allt skulle döljas.
Sluta, Harpreet.
Vill du höra något?
Okej.
När jag var fyra
bråkade mina föräldrar i flera timmar.
När pappa äntligen lämnade sovrummet,
satt mamma hopkrupen i fåtöljen och grät hysteriskt.
Rätt i ansiktet
vanärar du din mamma?
Jag var rädd och osäker.
Så jag bara stod där.
När hon tog ner händerna såg jag att
ansikte, armar och hals var blå och svarta.
Hon tittade på mig och ögonen bad om hjälp.
Men jag visste inte hur.
Jag var fyra.
Pappa fick inte bli arg på mig.
Efter en evighet fick jag en idé.
Jag sprang till hennes sminkbord och tog en flaska.
Jag hällde sminket på mina fingertoppar
och klappade det på hennes ansikte.
Det fungerade såklart inte.
Men hon började le.
Sen blev det vår lilla ritual, eller hur, mamma?
Jag täckte över och blev proffs på det.
Är du nöjd nu?
-Snart är det ordnat. -Dra hårdare!
Är alla okej?
Hallå! Se upp!
Den stängdes.
Nej.
Vad hände?
Vart tog de vägen?
-Vad är klockan? -För jävla mycket.
-Signal? -Nej.
Om vi ska nu bo här kan vi väl bli rumskamrater.
Vilket hörn ska tatti få?
Så farligt är det inte.
Tydligen är det. Så mycket som du berättade
för vår nya vän.
Den här kvinnan bad om en pinni ,
och hon fick en hel livshistoria.
Det är okej. Jag är van att vara domare.
Du vill väl knappast att jag stannar.
Det sa jag inte.
Det var kul.
Om du tror att jag är världens sämsta mamma.
Du tror att du är så vuxen,
jag behövs inte och är inget att lyssna på.
Det har jag inte sagt.
Jag vet att jag är en börda, beta.
Jag ska gå. Jag ska bara checka in på ett hotell.
Gör som du vill.
-Visst. -Visst.
Jag måste kissa först.
Nej, vänta.
Vi är inte redo.
Tänk om jag inte vet om det är han?
Hej, sluta nu.
Jag vill inte vara här.
Hallå.
-Jag vet inte vad jag gör. -Okej.
Sluta nu.
Vi måste.
Jag kan inte sluta.
Margaret.
Kan inte sluta skratta.
Okej?
Okej.
Jag kan inte. Jag kan inte.
Nej. Jag kan inte.
Jag kan inte.
Det är inte han.
Så, jag ska...
Vi ses senare?
Nej, förlåt, jag kan inte ikväll, jag har planer.
Nej, nej. Jag menade inte senare, senare.
Jag menade bara senare, typ.
Ja, nej, såklart. Jag finns i närheten.
Jag finns i närheten.
Var snäll nu.
Vad betyder det?
Var bara en snäll pojke.
Javisst, jag ska vara en snäll pojke.
Förlåt, det här är bara... Det är mycket att bearbeta just nu.
Ja, vi behöver båda tid att bearbeta.
Som sagt, ingen press.
Ja.
Säg när du bestämt dig.
Visst.
Lavendel.
Frun?
Lavendel är lika bra som cederträ men den doftar bättre.
Det är tydligen en ny grej.
Kanske är det det gamla.
Du slipper malen.
Vad gör du?
Ser du inte? Det regnar!
Harpreet! Är du galen?
Har du blivit galen?
Det kommer in vatten överallt!
Stäng fönstren!
Puri, stäng fönstret.
Puri, stäng fönstret!
Ser du inte?
Det är okej. Det är okej.
Allt kommer att bli bra.
Undertexter: Owe Laine
Kreativ ledare Monika Andersson