FASTLAND
Clarke.
Clarke. Hei!
Ok.
Hei!
Unnskyld meg!
Margaret...
Hei!
-Hallo? -Hei!
Vent!
Kom tilbake! Hei!
Åpne døra! Åpne...
Margaret.
Åpne! Hei!
Gud, hva gjorde...
Hallo?
Vil du ha kaffe?
Den var dårlig.
Puri, kan du ta posen med klær der ute til donering, er du snill?
Og legge disse bort?
Husk å pakke kasjmiren.
Jeg vil ikke ødelegge enda en kiste med gensere til møll som i fjor.
Kan du kjøpe moden mango på butikken?
Da er den god når mor kommer i morgen.
Sam sier han er her om fem minutter.
Så tidlig? Han trengs ikke før i ettermiddag.
Din mor er på vei. Han henter henne på flyplassen.
Nei, Puri. Det er i morgen.
Nei, frue. Hun er i bilen.
Hun mister en dag fordi LA er bak oss,
så hvis hun dro i går på vår tid, betyr det...
Faen. Å, faen.
Hallo?
Hva... Jeg vet ikke...
Hallo?
-Hei -Hei.
Hei.
Vi fikk beskjed om å komme hit.
Av betjent Chang.
Politiet. Vi kom fra Hongkong.
Nei.
Nei, nei, nei.
-Nei, beklager. -Nei. Vent.
Betjent Chang ville at vi...
Kan du hjelpe oss?
Hvor skal vi?
Vær så snill.
Takk.
Ser du? Noen ganger må man presse folk.
Å, Gud.
Margaret.
Takk.
Tusen takk.
Låste hun oss...
Hun låste oss inne, Clarke.
Hun låste døren. Hei!
Hei!
-Hei! -Margaret.
Kom tilbake!
-Hei! -Margaret!
Slipp oss ut!
Kom tilbake!
Ikke lås oss inne her!
Hei!
Jeg lager vanligvis en god cappuccino.
Jeg har ikke med maskinen, så du må bare tro på meg.
Dette er fattigmannsversjonen.
Jeg pleide å lage den på internatskolen.
Jeg savner den maskinen.
Det er de små tingene. Den får temperaturen perfekt,
skummet akkurat passe.
Jeg kan jo ikke hente den.
I alle fall ikke i dag.
Min svigermor har nok kommet nå.
Hun og min kone er vel i en heftig krangel.
Du er så gammel.
Du har en svigermor. Og hår i ørene.
Når ble du interessert i ørene mine?
La merke til det.
Avgjørende?
Muligens.
Pokker.
Greit.
Seriøst?
Hva gjør du?
Jeg fjerner ørehårene for deg.
-Med vodka? -Med vodka.
Se og lær.
Du setter fyr på deg selv.
Nei, du skal.
Er du fortsatt full?
Derfor du tror jeg er her?
Stoler du på meg?
Fyr løs, babe.
Aldri kall meg babe.
Fyr løs.
Ta-da!
-Det fungerte. -Ja?
Herregud. Det funket.
Hvilke andre gamle herretips har du?
Jeg spør fordi du har flere rynker på dagtid enn om natten.
Ja.
Tenk hva som ligger bak de eldgamle øyefoldene.
Bare spindelvev.
Som de andre i denne fæle leiligheten din.
Jeg hadde vel hatt et fint sted
om jeg vokste opp i en hvit overklassefamilie
med et hus i London og en hytte i Cotswolds,
og foreldre som kunne kjøpe seg
inn på hvilket som helst universitet i hele verden,
bare for å selge sjelen og bli en rik, jævla advokat.
Jeg hadde brukt litt av pengene på en personlig trener, da.
Stakkars, lille Mercy. Helt alene. Ingen vil besøke henne.
Ikke engang hennes mor.
Du er en gris.
Da er du en dame som liker bacon.
Når du slikker meg, er det som å sitte i en sølepytt.
Og når du føler deg selvsikker,
blir du som Hannibal Lecter og suger som en støvsuger.
Det hindrer deg ikke i å komme.
Så mange tenner. Hvorfor så mange tenner?
Du høres ut som en brekete geit når du kommer.
Rumpa di henger som bestefars, og han er 85.
Han har hatt to slag og et hjerteinfarkt.
Og ånden din lukter som et døende dyr.
Du er en alkis og utro mot din kone.
Du mistet noens barn. Du ødela en hel familie.
Beklager. Jeg skulle ikke ha sagt det.
Du snakket sant. Det er det vi gjør.
Det var urettferdig. Jeg gikk for langt.
Det er bare et spill, og du vant.
-Helt rettferdig. -Mercy...
Gud, er det Harpreet?
Åtte år med ballettimer, og se henne nå.
Hun går fortsatt som Hulken.
-Hei, Harpreet. -Hei, mamma.
Våknet du nettopp?
Nei, mamma. Sam, kan du ta bagasjen?
-Ja, frue. -Takk.
Har du pusset tennene?
Ja, mamma.
Lukter ikke sånn.
Jeg bruker en økologisk tannkrem. Mangler nok den giftige kjemiske lukten.
-Jeg liker den ikke. -Ok.
Hvor er skoene dine?
Møter du meg i tøfler?
Mangler buestøtte, og du har allerede flate føtter.
Vil du gå som en ape?
Godt å se deg også, mamma.
Jeg pleide å gjøre narr av din bestemors flippflopper,
men hun visste bedre.
De er så stygge, men veldig komfortable.
Jeg tok med et par.
Takk, mamma.
Mannen har på seg vakker rød leppestift.
Hun skjønner at du snakker om henne.
Hun tror hun blir behandlet som en mann i de klærne.
Du tuller med meg.
For helvete.
Kom igjen.
Vet du hva? Kan jeg bare...
Jeg savner pizza.
Hvordan kan du tenke på mat nå?
Hvis vi dro da vi skulle,
ville vi alle spist god pizza i New York nå.
Det var en gjensidig avgjørelse. Du ønsket også å bli.
Nei, jeg godtok det. Jeg ville ikke...
Slutt nå, Margaret.
Hvis vi skal dele skyld, så burde vi snakke om hvor du fant jenta.
Hvor jeg fant... Du var der.
Jeg var ikke med på å ansette henne.
-Ansatte henne ikke. -Du forlot barna med henne.
-Fordi du lot meg i stikken. -Jeg jobbet!
Du kunne tatt med Essie.
Du måtte bare passe på barna.
Pokker.
Beklager.
Jeg er så lei meg. Vi burde ikke snakke om dette her.
Nei, jeg vil.
Jeg kverner på det hele tiden. Husker du den ferien?
Da Gus falt ut av sengen vår og jeg våknet opp fra dyp søvn
og fanget Gus i luften før han traff bakken.
Og...
Og vi lo, husker du?
Vi lo fordi det beviste at jeg ikke sover.
Alt dette slår seg av, og...
Du ser på dem hvert sekund, selv når øynene er lukket.
Men jeg tok ikke imot Gus den kvelden.
Det var jeg som lot ham falle.
Aner ikke hvordan det skjedde. Jeg kommer aldri til å forstå det.
Hva slags mor
mister barnet sitt?
Du mistet ham ikke.
Nei.
De tok ham.
De tok ham fordi han lignet meg.
En hvit gutt er for mye trøbbel på svartebørsen. Men Gus...
Gus lignet på meg.
Han glir inn i folkemengden, på tvers av grensene.
Så de tok ham.
Du mistet ham ikke.
Han ligner på deg, og jeg elsker det.
Pizza var det siste måltidet jeg hadde med Gus.
Men det var den rare kinesiske typen.
Ananas og kreps.
Prøvde å si hvor feil det var.
Jeg gledet meg til å ta ham med til NY for å smake ekte pizza.
Det har du aldri sagt.
Jeg tenker på det hver gang jeg ser pizza.
Vi må vel slutte med pizzafredag.
Vi kan ikke gjøre det mot Daisy og Philip.
De elsker det søppelet.
Hvem tar sjømat på en pizza og synes det er godt?
Så ekkelt.
Hei.
Er du her ennå?
Ja.
Vil du høre noe skikkelig fælt?
Jeg har en tvillingbror.
Vi er eneggede.
Helt frem til jeg lammet ham.
Vi var barn, og vi sloss.
Det gjorde vi mye.
Det var en ettermiddag etter skolen.
Jeg kastet ham fra ryggen som vanlig.
Husker jeg var sint og ville skade ham,
men selvsagt ikke sånn...
Uansett, han...
Han slo hodet i salongbordet.
Men det var ikke var hodet, det var nakken, og...
Ja, det var nok.
Tre centimeter til venstre, og han ville klart seg.
Hva heter han?
Danny.
Der.
Første og eneste gang jeg så far gråte.
Du var bare et barn. Det var en ulykke.
Ingen ropte. Ingen skrek.
Skulle ønske de gjorde det.
Jeg pleide å treffe dem, men ikke nå lenger.
Og hva med Danny?
Danny har det bra.
Eller, ikke bra. Han er lam.
Han har forsonet seg med det.
Nei, det er jeg.
Det er jeg som har problemet.
Jeg klarer ikke å møte ham.
Jeg ser bare den jævla funksjonshemmingen.
Og at det var jeg som forårsaket det.
Så jeg vinner.
Hva?
Jeg vinner.
Lamme broren din? Du er verre.
Ja.
Ja, jeg er også ond, Bunny.
Veldig, veldig ond.
Vil du slå meg?
Er det noen som kan si hvor lenge vi må være her?
Se.
Leppestiftmannen snakker flytende.
Etter så lang tid, hvorfor kan du ingen ord?
De jobber med det.
Jeg kan ikke tro at jeg fløy over 1000 mil
for å bli fanget i heisen din.
Hadde du kommet hjem,
kunne vi vært på Jonathan Club og kost oss.
-Jeg må jobbe. -Alle må jobbe.
Du og David har jobbet konstant de siste 15 årene.
Dere tåler vel å ta en pause innimellom.
Hvor har denne moren vært? Du lot ikke meg ta pause.
Jeg ba deg jobbe med leksene,
så du kunne komme inn på en toppskole, så du kunne få en smart mann,
som tjener godt, så du kunne tilbringe resten av livet i fred.
Jeg har fred.
Men for opptatt til å besøke familien?
Eller starte din egen?
Hva tror du David er?
En mann er ikke en familie.
Barn skaper en familie. Blod skaper familie.
Jeg trodde kjærlighet gjorde det.
Ikke til å tro.
Du er 40 år gammel. Det er på tide å slutte å bo i drømmeland.
Du har ikke mye tid.
En dag vil du ikke kjenne deg igjen.
Du føler deg som da du var 16, 25, 30,
men en gammel dame ser tilbake.
Forbrenningen svikter.
Da vet du det.
Trodde aldri jeg skulle se slik ut.
Du kan ikke klandre meg. Jeg laget ikke reglene.
Men jeg kjenner dem.
Du fikk mensen da du var ni år.
Mamma. Herregud.
Hvem vet når du slutter å være fruktbar?
Skulle aldri gitt deg all den fete melken,
fylt med masse veksthormoner.
Vi prøver, ok?
Greit. Prøv hardere.
Har David vært hos legen?
Har de prøvd å finne ut om det er noe galt?
Du virker så anspent, beta.
Hva med å komme hjem litt, slappe av?
Kanskje du da har lettere for å bli gravid?
Greit.
Jeg tok med pinnis.
Nani Ma laget dem spesielt for deg.
Ikke akkurat nå.
Jeg tok med to Tupperware-bokser.
Ikke gi dem til vennene dine.
Ingen vil ha mine indiske baller.
Tull.
Pinni?
Bare bit i den.
Du må bite. Det handler ikke bare om smaken,
det er teksturen og konsistensen.
Du vet ikke hva det er før du biter.
Det er fantastisk.
Hvem skulle tro hun likte baller?
Mamma.
Kutt ut.
Er det en slags indisk proteinball?
Ikke egentlig. Nei.
Protein.
Hør på meg.
Du må komme hjem.
Treffe faren din.
Du er nådeløs.
Han er syk.
Pappa sier ikke han er syk, selv om han er det.
Jeg mener alvor, Harpreet.
Han har svulster i lungene.
Slutt med dette tullet nå.
Nå må du komme.
Jeg kan ikke.
Jeg orker ikke å lyve som deg.
-Det gir deg rynker. -Derfor vi har Botox.
Hvorfor ikke bare konfrontere ham?
Det er lett å være kritisk.
Tyngre å faktisk gjøre jobben.
Jobb? Hva slags jobb?
Leve en løgn?
Late som han ikke var utro?
Hvor kommer barna fra? Storken?
Det er nok.
Det er tydeligvis ikke nok siden du fortsetter.
Alt er ikke så svart-hvitt.
Hva burde jeg gjøre?
I min alder? Finne en annen mann?
Det er sikkert mange menn som leter etter 60-åringer.
Du ville blitt overrasket.
Da ville du ikke vært med en svak mann.
Du ville vel gått for Laguna Carl om du fikk muligheten.
Vi hadde alt, eller hva?
Tjente bra, fint vær og ble tatt vare på.
Iblant lurer jeg på om vi blir straffet
for at vi ville ha for mye, for grådigheten.
Straffet?
Hvem ville straffe oss?
Nei. Jeg bare snakker.
Så du tror på Gud nå?
Jeg vet du har gått i kirken.
Jeg vet ikke hva jeg tror.
Jeg trengte bare et sted å gå, ok?
Å tenke eller å håpe.
Føler jeg ikke kjenner deg lenger.
Altså, du har aldri...
Du har fortalt historiene.
Du har fortalt...
-Nei. -...om Gud og Jesus til Philip,
og det er derfor han tegner de bildene.
Jeg nevnte aldri religion for barna. Hvorfor?
Aldri i livet.
Så hvor får de det fra?
Jeg vet ikke.
Han leste det vel på nettet. Han spør stadig etter Gus.
Barna leter også etter svar.
Hvor lenge kan vi si "snart"?
Så lenge som mulig.
-Vi kan ikke lese dette. -Er det noen...
Hva...
Jeg kjenner det på kroppen at han fortsatt lever.
Jeg føler at du ikke tror det lenger.
Hei. Unnskyld meg, beklager...
Kan noen oversette?
Vi trenger en tolk.
Noen som snakker engelsk.
Jeg er ikke...
Pokker.
Kom igjen.
Jeg kan ikke...
Det går bra.
Vi kan ikke fortsette slik.
Vi har ikke noe valg.
Tolken må være på vei.
Det var ikke det jeg mente.
Hvis det faktisk er Gus...
-Ikke si det. -Da må vi være forberedt.
Hva?
Vi må ta med barna hjem, komme oss vekk.
Hvordan kan du legge planer?
For vi drukner og du ser det ikke.
Du vil ikke engang snakke om det.
Daisy har alle slags problemer.
Men jeg må håndtere det når skolen ringer, eller når...
Hva?
Når hva?
Barna takler det ikke.
De vil tilbake til vennene og familien.
Men de kan ikke si det, for de føler at det ville være å forråde deg og Gus.
Sa Daisy det til deg?
Begge to. Utallige ganger.
Daisy og Philip trenger normalitet.
Normalitet? Kutt ut. Hvordan ser normalitet ut?
Det ser ikke slik ut.
Du.
-Vi trenger hjelp. -Vi har hjelp.
Vi har Essie. Fantastiske Essie.
Alle hjelpen man kan kjøpe i Hongkong.
Vi trenger familie. Barna trenger det.
Du fortsetter å utsette det uunngåelige,
men du må se at vi ikke kan bli her.
Idet føttene våre forlater Hongkong,
forlater vi sønnen vår på et fremmed sted.
Og jeg vil ikke gjøre det. Jeg kommer aldri til å gjøre det.
Jeg må ha mobilen din.
-Hva? -Jeg må ha mobilen din.
Jeg må ringe datteren min.
Dette var interessant.
Jeg skal...
Ja.
Hallo?
Beklager, jeg hørte merkelige lyder.
Som en mann som blir angrepet av en bjørn.
Nei. Bare meg.
Er du syk?
Jeg har det bra.
Faen.
Bare fordøyelsesbesvær.
Jeg spyr når jeg er engstelig.
Det har skjedd mye i det siste.
Hvis ikke jeg var steril, ville jeg sagt du er gravid.
Hva? Nei. Det er umulig...
Når hadde du mensen sist?
Har du ligget med noen andre nylig?
Du kan si sannheten. Vi var aldri eksklusive.
Jeg har ingen forventninger til troskap.
Troskap? Har du blitt testet for infertilitet?
Eller antar du fordi kona aldri ble gravid?
Ikke kødd med meg. Dette er ikke en lek.
Du kan ikke ignorere meg her.
Jeg vet du er sulten.
Jeg hører det.
Kvinner som deg er grunnen til at menn som far gjør sånt.
Når skal du skjønne det?
Han gjør hva han vil, når han vil, med hvem han vil. Som alltid.
Hadde du blitt en gutt,
hadde han kanskje ikke stukket av.
På an igjen. Alt er min feil. Hva annet er nytt?
De prøver å få oss ut herfra, bare vær snille og vent.
Verden er så jævlig.
Ingen gjør det rette.
De ser det de vil se, gjør som de vil,
og sier unnskyld senere. Hvorfor skulle jeg gjøre det mot noen?
Når ble du så råtten? Visste ikke at du var så bortskjemt.
Dette er ikke nytt.
Jeg har sagt dette i årevis.
Samfunnet legger så mye press på kvinner for å få barn
så de kan sees på som hele.
Hva med det jeg vil?
Jeg liker livet mitt. Jeg jobbet hardt for det.
Hva om David dør?
Hva om du dør?
Jeg får ikke barn fordi en av oss kan dø.
Hvorfor ikke?
Du tror du vet hva morskap er,
men du vet ikke før du prøver.
Som denne utlendingen, hun var redd for å prøve pinni ,
og ble forelsket når hun prøvde.
Ikke alle elsker pinnis.
-Alle elsker pinnis . -Ikke jeg.
Jeg tenkte det samme som deg
om å ikke ville bli mor,
å ikke ha ansvar for noen andre.
Du ville ikke ha meg siden jeg var en jente.
Jeg ville ikke ha noe barn, bachhe.
Men jeg ble voksen. Jeg kom over det.
Jeg forsto hvor viktig familie er,
og jeg ville gi det til din far.
Til besteforeldrene dine. Til meg selv.
Helt fra begynnelsen... Jeg kjempet.
Jeg trodde det var forventet av meg, mitt ansvar, min viktigste plikt i livet.
Men til syvende og sist hadde de rett.
Hvis jeg ikke hadde prøvd pinni ,
da ville du, min kjære, ikke vært her.
Jeg kommer inn, ok?
Gå hjem til kona, David.
Jeg drar ikke før vi finner ut av det.
Tre? Seriøst?
For å være sikker.
Du trodde ikke at jeg kunne være gravid i sted.
Nå er det alt jeg kan tenke på.
Jeg må ikke tisse.
Det er enkelt å fikse.
Drikk det.
Kom deg vekk fra meg.
Faen ta deg.
Vær så snill.
Vær så snill...
-Hallo? -Essie.
Hei, kan jeg få snakke med Daisy?
Ja, frue. Daisy!
-Hva er det? - Moren din er i telefonen.
Essie, hun drakk Yakulten min!
Navnet ditt stod ikke på.
Den var min.
Vi kjøper mer. Ta telefonen. Det er moren din.
Hallo?
Hei, kjære, kan du høre meg? Dekningen er ikke bra her.
Hvor er du?
Faren din og jeg er... Vi tar oss av noe.
Men jeg ringte bare fordi jeg ville si...
Jeg beklager. Jeg beklager virkelig for i går kveld.
Og jeg vet at det har vært tøft for deg,
og jeg er alltid her for deg,
og du kan alltid snakke med meg.
Greit? Om hva som helst. Alt du vil.
Ok.
Bra.
Vi kommer snart hjem, så bare si ifra til broren din.
Ok, mamma. Ha det.
Greit...
Hvem som helst kan være den fyren
Natten er ung, og musikken er høy
Med litt rockemusikk
Alt er bra
Du er i humør...
Mamma.
For en dans
Og når du får sjansen
Mamma.
Du er dansedronningen
Slutt, det hjelper ikke.
Ok... Gud!
Hvorfor bruker du billige øredobber?
Fikk dem til bursdagen av David.
Fikk han dem fra en automat?
Du er en gift kvinne. Han burde smykke deg.
De er konjakkdiamanter. Jeg liker dem.
De er subtile.
Ser ut som vannkopper.
De ville ikke vært mitt førstevalg.
Han vet at jeg er minimalistisk.
Han prøvde nok bare å gi meg noe i den stilen.
Tror jeg.
Ta ham med deg når du kommer hjem.
Jeg tar ham til gullsmedene, lærer ham å shoppe.
Og hva tenker David om at dere ikke har barn?
Han ville ikke heller.
Det er en interessant informasjon
du har utelatt de siste ti årene.
Han ombestemte seg.
Han ønsket dem ikke, men nå gjør han det.
Han forlot meg.
Han letter nok bare på trykket.
Nei, mamma.
Det er annerledes.
Og så? Hva forventet du?
Dere har ingen baby, ingen lim.
Hvorfor lager du disse problemene?
Ikke frata David familie om han ønsker det.
Hvilken side er du på?
Vet du hva?
Du gjør som du vil. Se på deg.
Jeg forstår hvorfor du ikke kunne holde på mannen din.
Navn her. Dato her. Passnummer.
Adresse. Forhold til avdøde. Du kan enten være mor eller far.
Jeg har det.
-Er dette telefonen? -Adresse.
Signer nederst. Og datoen.
Vent litt.
Dato.
Signer.
Greit. Følg meg.
Jeg og min kone, vi har...
Vi har prøvd å få en baby i årevis, men vi lyktes aldri, og...
Og hun har blitt testet flere ganger...
Det er ikke noe galt med henne, så det er åpenbart...
Så det er åpenbart meg. Jeg er...
Og de tror jeg har lav fruktbarhet.
Jeg...
Derfor tok jeg aldri noen forholdsregler når...
Det jeg sier, er at det åpenbart ikke er mulig.
Åpenbart.
Det ikke kan være i starten på tissestrømmen.
Det skal være i midten.
Og så må du sikte og treffe applikatoren
i minst fem sammenhengende sekunder,
ellers vil resultatet ikke være nøyaktig.
Kan jeg gjøre noe?
Det går bra.
Pokker. Jeg må faktisk tisse.
CLEARBLUE EASY GRAVIDITETSTEST
Ingen bryr seg om oss.
Ingen henter oss.
Vær så snill, jeg er en gammel kvinne.
Jeg kan ikke være her lenger.
Si det til dem.
Hjelp meg!
Få meg ut herfra!
Beklager, vi fikser det fortsatt.
Jeg skulle vært et sted. Mannen min venter.
Ektemann?
Jeg trodde hun var mannen.
Du er grusom, vet du det?
Du bare pirker og pirker.
Skulle ha sendt deg på dramaskole.
Da kunne du lært å tjene penger på dramaet ditt.
Visste du at rødt opphever blått?
Det er mer en brent rød, som grenser til oransje, men det funker.
Det var vanskelig å finne sminke til brun hud da jeg vokste opp.
Det var laget for hvite mennesker.
Den gang var det femti nyanser av lys med en mokka for svarte mennesker.
De trodde vel vi bare kunne blande de to
for å finne den perfekte nyansen for oss som var imellom.
Det var noe vi gjorde lenge,
for det var alt vi hadde.
Noen ganger kom en tante på besøk fra India
med en flaske Lakmé foundation i kofferten.
Noen ganger fløy vi til Canada til Max-butikken
for de var det eneste merket som hadde brunnyanser.
Men det var en oppdagelse på slutten av 90-tallet.
Åtti-tallet,
det var annerledes.
De fleste barn brukte malerpensler til å lage kjøleskapsmalerier.
Jeg utforsket fargeteori.
Vil du vite hvorfor jeg måtte vite så mye om sminke?
Hva gjør du?
Hvorfor trenger noen å lære om sminke?
Nok.
Fordi de prøvde å dekke over ting.
Det er nok, Harpreet.
Vil du høre en historie?
Greit.
Da jeg var fire,
hadde foreldrene mine en krangel som varte i timevis.
Og da faren min endelig forlot soverommet,
gikk jeg inn og så mor sammenkrøllet i lenestolen sin, hysterisk gråtende.
Foran henne...
Vil du vanære moren din?
Jeg var redd. Visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Så jeg bare sto der.
Og da jeg så ansiktet, kunne jeg se
at det var svart og blått. Armene og halsen også.
Hun så opp på meg. Øynene hennes ba om hjelp.
Jeg visste ikke mine arme råd.
Jeg var fire.
Hun ville ikke at faren min skulle bli sint på meg.
Men etter det som føltes som en evighet, fikk jeg en idé.
Jeg løp til sminkebordet og tok en flaske.
Jeg helte foundationen på fingertuppene
og prøvde å klappe den i ansiktet hennes.
Fungerte ikke. Selvsagt ikke.
Men hun smilte.
Og det ble vårt lille rituale, ikke sant, mamma?
Jeg hjalp henne med å dekke det til, og hun lærte meg å mestre det.
Er du fornøyd nå?
-Vi nærmer oss! -Dra hardere!
Går det bra med alle?
Hei! Pass på!
Stengt igjen.
Nei.
Hva skjedde?
Hvor dro de?
-Hva er klokken? -For sent.
-Ingen dekning? -Nei.
Vi skal bo her nå. Vi er romkamerater.
Hvilket hjørne skal vi dedikere til tatti?
Det er ikke så ille, mor.
Tilsynelatende, jo, du som måtte dele så mye
med vår nye venn.
Denne stakkars kvinnen, hun ba om en pinni ,
og hun fikk en hel livshistorie.
Det er ok. Jeg er vant til å megle...
Du vil vel ikke at jeg skal bo med deg.
Jeg sa ikke det.
Det var gøy.
Du tror jeg er den verste moren i verden.
Du tror du er så voksen.
Du trenger ikke meg eller mine råd.
Ikke legg ord i munnen min.
Jeg vet at jeg er en byrde for deg, beta.
Jeg går. Jeg sjekker inn på et hotell.
Hvis det er det du vil.
-Greit. -Greit.
Jeg må bare su-su først.
Nei, nei, vent. Vent.
Vi er ikke klare. Nei...
Hva om jeg ikke vet at det er ham?
Du. Slutt.
Jeg vil ikke være her inne.
Du.
-Jeg vet ikke hva jeg gjør. -Du. Ok.
Margaret, slutt.
Vi må gjøre dette.
Jeg klarer ikke å slutte.
Margaret.
-Ikke nå. -Jeg klarer ikke slutte å le.
Greit?
Ok.
Jeg kan ikke.
Nei. Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke.
Det er ikke ham.
Så, vi...
Sees vi senere?
Ja. Nei, beklager, jeg kan ikke i kveld. Jeg har planer.
Nei. Jeg mente ikke senere, senere.
Jeg mente bare senere, rundt om, liksom.
Ja, nei, selvfølgelig. Jeg er i nærheten.
Jeg er i nærheten.
Vær en bra fyr.
Hva betyr det?
Bare vær en bra fyr.
Selvfølgelig skal jeg være en bra fyr.
Beklager, dette er bare... Det er mye å ta innover seg akkurat nå.
Ja, vi trenger begge tid til å ta det innover oss.
Som sagt: ikke noe press.
Ja.
Sier du ifra om hva du går for?
Ja.
Lavendel.
Frue?
Lavendel er like bra som sedertre, men den lukter bedre.
Det er tilsynelatende noe nytt.
Kanskje samme greien.
Det fjerner møllene.
Hva gjør du?
Ser du ikke? Det regner så mye!
Harpreet! Har du blitt gal?
Har du blitt gal?
Vann kommer inn overalt!
Lukk vinduene!
Lukk vinduet, Puri.
Puri, lukk vinduet!
Ser du ikke?
Det er greit. Det er greit.
Alt kommer til å gå bra.
Tekst: Chantel Merchant Knudsen
Kreativ leder: Heidi Rabbevåg