Gus!
Scuzați-mă!
- Mă scuzați! - Vino aici, scumpule!
Scuze!
Gus, întoarce-te!
Mă scuzați!
Gus, oprește-te!
- Mă scuzați! - Scumpule, haide!
Scuze!
Gus! Nu! Gus!
- Mă scuzați! - Gus, oprește-te!
Scuzați-mă!
Te-am prins!
Hei, dacă pici în spatele bărcii, te face ferfeniță.
Asta vrei?
Ba pe tine te face!
Ba nu! Pe tine te face.
- Pe tine! - Pe tine!
- Ba pe tine!
Mulțumesc din suflet!
Mulțumesc, îmi pare rău!
- Cu plăcere! - Să nu mai faci!
Nu mai alerga așa! Nu pe barca asta! Ai înțeles?
Stai lângă mine, lângă tati.
Suntem pe o barcă, e apă peste tot
și e foarte periculos.
Nu!
Când puteți începe căutarea unui cămin pentru copil?
Multe mame nu vor să semneze. Cred că se vor întoarce.
Iar copilul sfârșește aici pentru foarte mult timp.
Pe aici, vă rog.
Următoarea parte a turului este posibilă doar
datorită donațiilor constante către orfelinat.
E plăcerea noastră. Vizitați...
Uite câtă brânză, și nimeni nu o mănâncă!
Toți au acasă atât de multă brânză europeană,
că acest bufet e invizibil pentru ei?
Ai gustat burrata? E atât de bună!
Știu, nu-i așa?
Vreau să merg în Italia până la sfârșitul anului.
Trebuie neapărat.
- Cum adică? Nu poți. - De ce?
Pentru că e iresponsabil?
Tu ai fost în Italia de două ori anul ăsta.
Plus în Thailanda, India, Australia.
Știu, dar e diferit.
Pentru că ești copil întreținut?
Nu fi bădărană!
Ai nevoie de o carieră, sau măcar de un serviciu.
Hai! Să-ți prezint niște amici.
Nu cred că am citit bine invitația.
Apă, vin, copii. Teribilă combinație!
E ca și când ai fi înconjurat de o piscină gigantică.
Eu mă duc cu Essie.
Nu, stai aici, scumpule.
Am cerut o Cola zero. Aceasta e Cola dietetică.
Nu e același lucru.
Ne cerem scuze, doamnă!
Nu le mai vorbi pe tonul ăsta!
Stau aici demult și știu că nu se poate altfel.
Mătușă Essie!
Îl iau eu, doamnă!
Mersi mult, Essie!
Merg cu tine, Essie!
Ai noroc că se înțelege bine cu bona.
Essie e la noi de când s-a născut Gus. Practic, face parte din familie.
Eu i-am cumpărat biletul spre Hong Kong lui Mercy.
Locuia în același apartament cu mama ei.
Hong Kong părea prea departe ca să vină până aici.
Scuzați-mă! Mă cheamă datoria.
Bună, ce mai faci?
- Bună! - Ai studiat la Columbia?
Cu bursă.
Norocoaso!
Nu. Aveam note mari.
Vreau să spun că nu sunt norocoasă.
E chiar amuzant! Sunt puțin blestemată.
Blestemată?
Adică, fața mea e un fel de receptacul de nenorociri.
Și nu doar fața mea.
Mama mi-a dat în cărți în adolescență
și mi-a zis exact același lucru.
Că nu mă voi mărita, nu voi avea o familie, voi muri singură.
Genul ăsta de lucruri.
Fratele tău a intrat la Columbia, Shellac?
Mergi să-l vizitezi?
Da. Probabil voi merge cu părinții în toamnă, când se mută acolo.
Amintește-mi să ți-l prezint pe prietenul meu, Antonio.
Deține cele mai bune cluburi din Manhattan.
- Pe care? - Are... DL...
Nu mai știi c-am fost în vara aia?
Vai, Doamne, da, noi...
Ce?
Vai de mine!
Chiar a făcut-o.
- Philena! - Ce e? Vai de...
Ți-am zis că e țicnită.
Mă provoci să înot pe sub barcă?
Da, te provoc! Fă-o!
- Fă-o! - Fă-o!
Lucrurile nu vor ieși niciodată cum vrei tu.
Parcă ar călări un cal orb spre o prăpastie.
Trebuie să ai grijă... Ești blestemată.
N-o să te măriți, n-o să ai familie niciodată.
Uite!
O să mori singură.
Înainte să sari. Adună-te! Mereu va fi blestemată și ghinionistă.
Ești blestemată din naștere. Te urmărește ghinionul.
Asta-i tot ce ai. Ai grijă.
Lucrurile nu vor ieși niciodată cum vrei. N-am văzut om mai ghinionist ca ea.
E pregătită.
Bine.
Salut!
Cum ai ajuns aici?
Vai, ce micuță e!
Cât o pasăre.
Spre deosebite de Chloé. Era așa dolofană la naștere,
că asistentele și-au adus colegele să o vadă.
Păi da, nimeni nu-i poate rezista unui bebeluș dolofan, nu-i așa?
Cu mânuțe pufoase.
Iar când am ajuns acasă, mama nu ne-a lăsat să ieșim din casă o lună.
Nu-i așa?
Nu m-a lăsat să mă spăl pe cap,
mi-a dat ceai amar și o supă absolut scârboasă.
Biata de tine!
Nimeni nu face supă pentru tine.
Nu.
Ce s-a întâmplat? Ești bine?
Hai!
Îți aduc un prosop.
Poftim!
Ce s-a întâmplat?
Poveste lungă.
Unde-ți sunt hainele?
Mă duc să ți le aduc dacă vrei.
Apropo, eu sunt Margaret.
- Vin alb pentru doamna. - Mulțumesc!
Nu cred că mai vreau vin.
Și ceva cu căpșune pentru madam.
Mai aveți nevoie și de altceva?
Nu. Mulțumesc.
- Sigur? - Mulțumesc.
Ne vedem mai târziu. Pa!
Se vede instructajul bun.
Nu-i rău.
Nu la tine.
Hong Kong trebuia să fie noul meu început.
Un nou început, serios?
La 24 de ani?
Cred că glumești.
Corect.
„Corect.”
Ești amuzantă.
Vă place la Hong Kong?
Da.
Mi-e dor de casă uneori, dar...
Locuim pe Vârf. Priveliști spectaculoase!
Da.
Cea mai mare concentrare de bărbați albi cu chelie care conduc decapotabile.
Știu cuvântul cu „f”!
Hei! Ai promis că nu-l spui!
Gus! Te rugasem, nu de față cu mama.
Cred că o să spun.
- O să spun! - Gata!
Nu mai spune asta! Mai ales de față cu mama!
Muncește mult să aibă grijă de voi!
- Nu mai spune și gata, bine? - Bine.
Foarte bine!
Ce... Stai puțin!
Bate palma!
Ai frați?
Nu am frați.
Serios?
Mătușa are un restaurant în Queens.
Mama o ajuta mult, așa că aveam mereu grijă de verii mei.
Ador copiii!
Ceea ce e bine, pentru că ea avea vreo șapte miliarde.
N-o mai agita!
Ascultă, dacă tu...
Dacă vreodată ai nevoie de ajutor, să știi că sunt aici.
Oamenii spun asta tot timpul, dar nu vorbesc serios.
Eu vorbesc foarte serios.
N-o mai agita, Gus!
Mă simt în largul meu mai degrabă în compania copiilor.
Futu-i!
Nicio grijă!
Nu mă sperii așa ușor!
Essie! Vreau la Essie!
Vreau la Essie!
Ești cu mine!
- Vreau la Essie! - Nu, e ocupată.
Te ține mama.
Vreau la Essie!
Ia-mă în brațe!
Vrea la tine.
Da, doamnă!
Hai la mine!
Ar trebui să o asculți pe mami.
Sunt obosit.
Nicio grijă! O să le ia Mac.
Le iau eu. E ok.
Ține-l în asta.
- Nu, e OK. Le-am luat! - Vă pot ajuta?
- Le-am luat. - Bine.
Bună, Pinot!
Salut, Pinot!
Ce mai faci?
Ușurel, Gus!
- Vino! - Haide!
Hai!
Bună, Sam!
Domnule!
Mersi, amice!
Poze noi de la școală?
Copiii par mai mari acum.
Cresc repede, nu?
Da, domnule!
Câți ani au?
Nouă și șapte, domnule.
Nouă și șapte ani?
Măi să fie!
Ce zboară timpul!
Parcă mai ieri aveau șase și opt ani.
Ești norocos. Par copii foarte buni.
Mulțumesc, domnule!
Și noi încercăm să facem un copil.
Da.
Eu credeam că n-aș putea fi tată, că nu sunt făcut pentru asta.
Dar nu știu.
Cred că a avea un copil e un mod de a da timpul înapoi.
Am o relație complicată cu familia mea.
Nu mă văd prea des cu ai mei.
Trebuia să merg la nunta fratelui meu anul trecut.
Dar...
S-au întâmplat prea multe.
Iar familia lui Hilary e ca un teren minat.
Noi sperăm să facem lucrurile diferit.
Da, domnule!
Hilary Starr.
- Veniți cu mine! - Bine, mulțumesc.
Bună!
Scuze de întârziere!
Bună!
Am venit pe jos.
Au scoici.
Ție îți plac!
Deci, cum a fost?
Știi tu, sfâșietor și plin de dezinfectant, toate deodată.
Cum?
Multe discuții, mulțumiri și cecuri scrise,
iar ei îți pun bebelușii în brațe.
Ai ținut vreunul?
Am ținut o fetiță
care avea de-abia o lună și deja era în sistem.
Și, știi, eu...
Parcă ne spuneam una alteia: „La naiba!”
Ceva de genul: „Cum am ajuns aici?” Genul acela de „la naiba!”
Mi-a fost milă de ea!
Nu cât să vreau s-o iau acasă,
ci mai degrabă „ne vedem peste 20 ani și bem ceva”.
Desigur, erau și toate celelalte femei,
cu priviri blânde, și care spuneau numai ce trebuie,
iar eu...
Ce anume?
Nu știu. Eu sunt eu, înțelegi?
Sunt... eu. E groaznic.
Nu am comandat așa ceva.
Dar rezervarea e pentru o ocazie specială.
- Nu e nevoie. - Nu, Hils, bea!
Nu, nu trebuie.
Mă simt bine astăzi. Te rog?
Bine, atunci iau un pahar. Mulțumesc!
Vă aduc ceva, domnule?
Nu, îmi ajunge apa, mulțumesc!
- Știi ce, cred că iau și eu scoici. - Da?
Atunci, pentru scoici!
Pentru scoici!
- Fie ca întotdeauna să fie în meniu! - Da!
Toată după-amiaza asta m-am gândit la noi,
cum e să ai copii,
la cum zic oamenii că simt un val subit de iubire.
Sau dacă adoptă, cum sunt...
Își cunosc viitorul copil și știu.
În acel moment, ei știu. Înțelegi?
Dar cum își dau seama? Ce știu?
Da.
Dacă eu nu simt nimic?
Cred că vei simți când va fi al tău.
Oare?
Da. Ascultă!
Dă mâna!
Când vom avea un copil, vom uita că a fost greu ca naiba să îl facem.
Bine?
Luna viitoare vom reuși.
Trebuie să mai încercăm.
Bine?
Da.
Bine.
Nu-mi place mâncarea roșie!
Vreau altceva!
Ba îți place. Fructele de pădure, ketchup-ul...
Nu! Vreau chow fan!
Nu-mi place!
Doriți să gătesc chow fan?
Nu! Nu suntem la restaurant,
nu pot comanda ca și cum am lucra pentru ei.
- Dar Essie lucrează pentru noi. - Hei!
Essie e aici să ne ajute, nu să vă țină pe voi în puf.
Mama ta a gătit o lasagna delicioasă,
și acum trebuie să o mănânci.
- Tot nu-mi place! - Eu aș mânca chow fun.
O, Doamne, Philip!
Spun că nu aș refuza-o dacă ar fi în fața mea.
- Mănâncă-ți cina! - Nu vreau!
Știi ceva, e de-a dreptul ridicol, Gus!
Chiar e, haide, scumpule!
Număr până la trei.
Unu, doi...
Nu!
Mama naibii!
Ai încurcat-o!
Ai făcut mizerie, iar acum eu trebuie să o curăț.
Așa că stai aici, chiar aici!
Și să nu te miști, ai înțeles?
Până mă întorc.
- Bună, Christopher! - Bună!
Îi place noua mâncare lui Pinot?
Face caca mai tare, așa că e un început bun.
Da, cu siguranță!
Sigur nu te deranjează să ai grijă de ea în weekend?
Nu, tu bucură-te de studierea păsărilor!
Mersi!
Gus!
Ce cauți aici?
Gus!
Bine, amice, Gus!
Gus!
O, nu! Unde a dispărut Gus?
Iată-l!
- Îl duc acasă. - Bine.
- Mergi acasă? Bine. - Vin repede.
- Hei, cine-i acolo? - Hai!
Bună!
Bună, Pinot!
Vino!
Daisy, Gus a intrat?
- OK. - Nu cred.
Gus! Ți-am zis să nu pleci nicăieri!
- Mersi, Hils! - L-am găsit la etajul meu.
- Doamne, ce zi! - Vrei să bem ceva?
Ceaiul dvs, domnule!
Essie s-a purtat minunat cu ei când erau mici.
Dar acum, doar îi cocoloșește și le face toate poftele,
fără disciplină, iar eu trebuie să intervin și să fiu rea.
Poate că nu vi se mai potrivește.
Poate, dar nu am putea s-o concediem. Essie face parte din familie.
Știi că spui asta mereu?
„Essie face parte din familie.”
Nu face, știi asta.
Locuiește cu noi de când s-a născut Gus.
Știu, dar aici, toată lumea are menajere la domiciliu.
Ești angajatoarea ei.
Nu prietena ei.
Amintește-i că are limite,
altfel nu va ști care sunt regulile.
Nici mediul nu ajută.
Suntem în Hong Kong, dar uneori pare
că trăim într-un orășel din Connecticut.
Zău! Azi am fost pe un iaht cu o mulțime de expați
care se plângeau că nu au Target,
își turnau ketchup pe ramen și țipau la angajații lor.
O, Doamne, ce urât!
Ce mâncăm, oameni buni?
- Chow fan, domnule! - Iar?
Da!
- E bun? - Da!
- Asta e problema ta! - Nu există solidaritate.
- Niciun pic! - Deloc!
Bună, mami! Bună!
Iau din nou pastile.
David știe?
Știu! Nu-mi place să-l mint,
dar nu știu cum să-i spun.
Nu încerc să te conving,
dar trebuie să-ți spun ceva.
Când eram însărcinată cu Gus,
nu-mi mai doream încă un copil.
N-am știut asta.
Mă simt vinovată spunând asta,
dar o voce din capul meu îmi tot repeta
la nesfârșit: „Nu vreau încă un copil!”
Aproape că voiam să dispară.
Apoi, s-a născut, firește, și i-am văzut chipul,
iar primele mele cuvinte au fost: „Îmi pare rău!”
Nu vreau să pierzi ocazia de-a avea copii, Hil,
doar pentru că tu crezi că nu poți gestiona haosul.
Poți!
Știu că poți!
Și dacă nu pot?
Sau nu că nu pot, dar dacă nu vreau?
Mereu ajungem să ne sacrificăm mai mult, tu ai spus.
Facem mai multă treabă, trebuie să fim rele.
Iar eu nu vreau să-mi asum acest rol.
Crezi că David nu te va susține?
Nu ăsta-i motivul, doar că...
- Iar s-a apucat de băut? - Nu!
Nu, e grozav.
Încearcă din răsputeri, e treaz de aproape un an.
Un an este...
Ar fi un tată grozav.
Nu ăsta-i motivul, de fapt, el ar fi grozav,
așa că simt că nu procedez corect față de el.
Dar am agreat împreună,
aveam aceeași părere când ne-am luat.
Nu voiam copii.
Iar acum, se pare că el s-a răzgândit,
iar eu simt că sunt presată
să fac ceva ce nu mi-am dorit niciodată.
Mami, îmi cumperi jocul pe telefon?
- Nu, nu acum. - Ai zis că-l cumperi după cină.
Daisy, mama tocmai ți-a spus.
- Ne poți lăsa... - Mami, te rog!
- Mi-am terminat tema la mate. - Nu-i adevărat, minte!
- Nu țipa ! Dă-mi... - De unde știi tu?
- N-ai stat cu mine azi. - Așa mi se pare!
Trebuie să introduci parola aici.
Mersi, mami!
Scuze! Îmi pare rău!
Am ajuns la Margaret și voia să se descarce,
am început să povestim și am pierdut noțiunea timpului...
Bună, Puri, ce faci?
Să nu uit, am nevoie ca mâine să ridici pentru mine un pachet.
Trebuie să-mi schimb hainele. Scuze!
Și a lăsat o dâră de firimituri pe drumul lor,
când îl urmau pe tatăl lor.
Iar e la el în pat.
O să-i măresc salariul pentru că mi-a redat soția.
Nu demult, tu stăteai acolo.
Știu, doar că... Nu știu...
Copiii trec prin diferite etape.
Da, dar...
Ascultă, o să treacă și vom uita.
Essie, nu e nevoie să strângi în seara asta. A fost o zi grea, strângem noi.
Mulțumesc! Noapte bună!
- Noapte bună! - Noapte bună!
Trebuie să punem limite mai ferme.
Trebuie să fie clare pentru ea.
Atunci, să punem limite.
Ce e?
Sunt o persoană ridicolă.
Când îi văd cum se cuibăresc împreună,
nu știu ce mă apucă!
N-am vrut nicicând să fiu genul de mamă
care să fie tot timpul călare pe copii.
Eram prea ocupată ca să fac asta.
Și acum ești ocupată.
Nu.
- Ba da! - Aveam un serviciu.
Dar nu contează, noi...
Ne întoarcem acasă.
Ce e?
Mi-au oferit încă un contract.
Știu că ne-am înțeles că nu-l voi prelungi, dar e foarte bun.
Nu!
- Nu-mi face asta! - Margaret!
- Nu mai pot să stau încă un an! - Margaret!
Nu e corect să-mi ceri asta. Îmi căutam deja spațiu pentru birou.
Am stabilit întâlniri cu unii clienți în timpul vacanței.
Toate prietenele mele de-acasă sunt directoare, artiste.
- Iar aici, femeile sunt doar neveste... - Bine.
...și devin și eu una.
Sunt foarte generoși cu renegocierea pachetului de relocare.
Dacă vrem, ne permitem să...
Asta se întâmplă doar pentru că tu câștigi mai mulți bani decât mine.
Nu.
Simt că eu trebuie să renunț la tot,
la tot ce este al meu, și că trebuie să mă transform...
În ce?
În contabila familiei.
Contabila ta.
În niciun caz!
Ba da!
Nu ți se face dor?
De casă?
Nu știu.
Îmi place viața de aici.
Mâncarea, angajații, șoferii, totul este mai ușor.
Viața reală nu este așa, Clarke.
Nu e nimic greșit în a ne răsfăța puțin.
Corect? Merităm!
Mai ții minte când am ajuns aici?
I-am dus pe copii în atâtea locuri, în excursii la Macao,
la gustările de după-masă la Peninsula, la piața de noapte.
Detești piața de noapte.
Da, o detest, dar copiii noștri o adoră, așa că o ador și eu.
- Nu! Clarke! - Mai gândește-te la asta.
Mai gândește-te, te rog!
Te rog!
Mă voi gândi la asta.
Bine.
Ai avut orgasm?
Da, iubitule, acum tu!
- Ești sigură? - Da!
- Sigur? - Da!
Mai ai mult?
Nu!
- Scuze! - Nicio problemă.
E în regulă.
Vrei să fac schema mea?
Nu acum.
Bine. Sigur?
- Poate. - Bine.
În regulă.
- Da! - Bine!
Da!
Haideți, copii!
Daisy, hai!
Vei pierde autobuzul!
Nu port asta, trebuie să fiu dintr-o specie dispărută!
- Azi era? - Da.
- Spune-i pa mamei. - Pa, mami!
Stai să... Pa, puiule!
Te iubesc!
Are o acadea?
- Ce? - Avea o acadea.
N-are voie să-i dea zahăr la micul dejun.
Mergem la piața de noapte?
Da, la 18:30. Am uitat de costumul lui Philip.
Nu-i săptămâna viitoare?
Așa credeam și eu.
Rinocer din hârtie sau pasăre.
- Pa! - Mai avem costumul de pasăre
de Halloween-ul trecut.
Ne descurcăm noi.
Sunt în întârziere. Ne vedem mai târziu.
Bine. Te iubesc!
Te iubesc!
Bună, puiule!
Cum a fost azi?
Winnie a încurcat-o azi.
Serios? Cum așa? Pentru ce?
Stai puțin! Stai să te ajut.
De ce a încurcat-o Winnie?
L-a sărutat pe Willem pe gură.
Pe gură?
Da, îl urmărește tot timpul.
Nu ar trebui să facă asta.
Ce prostie!
Scuze! Nu ajung în seara asta. Amânăm?
Scuze! Scuze! Scuze!
- De ce e vina mea? - Mi-ai găurit aripa!
Mami m-a forțat să-l iau.
- Copii! - E costumul meu! Oprește-te!
- Gus doarme. - E vechi și nici nu-ți place!
- Nu-mi pasă! - Ieși!
- Daisy! - Te urăsc!
Doriți să vă aștept?
Nu, mulțumesc, Sam!
Cred că voi lua un taxi de aici.
Bine. Mulțumesc, domnule.
OMAHONY
Bună ziua, sunt David Starr.
Vă rog să lăsați un mesaj. Vă sun eu.
Scuze, Hilary!
Juridicul spune să schimbăm cerceii din cauza mărcii înregistrate.
- Cum adică? - Spun că arată ca Mickey Mouse.
Sunt niște cercuri!
Avem alternative, dacă vrei să le vezi.
Am filmat jumătate din reclamă cu acești cercei.
Nu se mai potrivește dacă-i schimbăm acum.
Ce faci? Pleci?
Da, trebuie să plec, găsiți o soluție.
Essie, poți să-i speli?
Îi poartă deja de trei zile.
- Da, doamnă! - Ai gătit cina?
- Da, doamnă! - Nu ți-am spus?
Ies cu copiii în oraș, nu e nevoie să gătești.
Bine. Mă pregătesc.
Mă gândeam că ți-ar plăcea să ai liber în seara asta.
Bine, copii, să mergem! Ne așteaptă Mac.
- Haideți! - Essie vine?
- Nu. Essie are liber. - Nu-i uitați laptele!
- Vreau să vină! - Super! Mersi!
- Pa, Essie! - Pa!
- Hai, să mergem! - Pa, Essie!
Pa!
Uram fructele de mare când eram mică.
Pentru că nu voiam să mănânc nimic cu față.
Toate animalele au față.
Puiul pane nu are față.
Adulții nu mănâncă pui pane.
Dar eu nu sunt un adult.
Ce mă bucur că ai venit! Era să nu te sun.
Mă bucur că ai sunat. Nu aveam alte planuri, așa că...
Unde locuiești?
În Kowloon.
- E a mea. O voiam eu! - Singură?
- Singură. - Stai puțin!
La trei zile după absolvire, mi-am dat seama că trebuie să plec din New York.
Eu și mama nu putem coabita.
Avem nevoie de tata ca să comunicăm. Sunt divorțați.
Cred că ți-e tare dor de ei.
Nu.
- Poate un pic. - Am înțeles.
Părinții mei au murit la o distanță de două luni unul de celălalt.
Eram de vârsta ta.
Da.
Ei nu și-au cunoscut bunicii.
Dar nu știu.
Ne-au făcut târziu, aveau peste 40 de ani,
așa că ne așteptam să-i pierdem mai repede decât alții,
dar asta nu te oprește să-ți fie dor.
Uneori, când sună telefonul, mă gândesc: „Mă sună mama!”
Mă simt bine când cred că încă mai trăiesc.
Chiar și pentru o milisecundă.
E drăguț să te gândești că veghează asupra ta.
Magia e peste tot, dacă ești receptiv.
- Mami? - Da?
Vreau să renunț la carne.
O să cred când o să văd.
Ce zici de hamburgeri?
Pot să renunț la hamburgeri oricând vreau.
- La hot dog? - Da, aș putea.
Dar la pizza cu salam?
Sunt la un interviu! Îmi plătesc cina? Sau nu. Ajutor!
Poate voi mânca un pic de carne. Dar doar vinerea.
Perfect!
Nu!
Plătesc eu.
- Ești sigură? - Da, sigur, eu te-am invitat.
- Nu știam dacă asta era... - Îmi faci o favoare.
Serios!
Haideți!
- Unde mergem? - Mergem pe Strada Animalelor?
Să văd iepuri.
- Să văd cățeluși! - Bine. Mergem.
Vii să vezi cățelușul?
Vrei să intri?
Da.
Să intrăm.
Privește!
Putem să o luăm, mami?
Vreau câine! Vreau cățel!
Vrei cățel?
Tata nu va fi de acord.
Niciodată.
Vreau să cumpăr mulți iepuri. Milioane de iepuri! Da.
Dar pot să-mi iau un iepure acum?
Ce fel de iepure vrei?
Un iepure roșu.
- Vrei unul roșu? - Da.
Există iepuri roșii?
Da, există iepuri roșii.
Și un peștișor auriu.
Credeam că îți place albastru.
- Și unul albastru. - Îți plăcea portocaliul, nu?
Vreau peștele portocaliu.
Vreau să-l cumpăr pe ăsta, te rog!
Îți place, Mercy?
Da, e frumos!
A plătit ea, dar a zis că-i fac o „favoare”,
înseamnă că nu e un serviciu?
- Doar ne uităm. - Îl vreau pe ăsta!
Nu, tati a zis: „Fără animale.”
Tati a zis: „Fără căței.”
Nu contează. Tati s-ar muta dacă am duce acasă un animal.
Atunci un șarpe?
Da, sigur! „Bună, tati, am cumpărat un șarpe.”
Haideți! Hai, copii, să mergem!
Vreți înghețată?
Vreau boba.
Eu vreau cu aromă de banane.
Cine vrea cu banane?
E scârbos și moale.
- Vrea cu banane. Las-o! - Îmi place cu banane.
Putem să ne uităm aici?
Promit că nu cumpăr nimic, vreau doar să mă uit.
- Serios? - Vreau să mă uit la figurine.
Bine.
Merg eu cu el.
Bine. Mersi!
Vă găsim noi.
E drăguță.
Da.
Nu cumpărați animale!
Uite ce zmeie!
Ce frumoase sunt!
Jucării diferite.
Care îți place?
Îmi place trenul.
Mergem acolo?
- Trenul? - Da.
- Philip, așteaptă! Mai încet! - Hai, Mercy, grăbește-te!
Nu pune mâna!
- Nu știi al cui e. - Dă-mi drumul!
Camionul!
Philip, unde sunt figurinele?
Poate un pic mai departe?
Priviți Pisicile norocoase! Sunt frumoase, nu?
Îmi plac!
Vreți la morile de vânt?
Da, te rog.
Vreau un iepuraș!
Vreau un robot!
Vrei un iepuraș sau un robot?
Un robot.
Robot? Nu te aud, ce ai zis?
Vreau un robot.
Vreau un iepuraș.
Vrei un iepuraș? Nu știu dacă mami
te lasă să iei un iepuraș.
Poate e un robot. Vrei să vedem?
Da, te rog!
Uitați-vă la astea!
Sunt drăguțe.
Se aprinde?
Vreau o minge!
Nu!
Ajută-mă! Repede, strângeți-le!
Mă ocup eu!
Mercy, uite una aici!
Mercy, am găsit una.
Ai serviciu? Tu???
Aici!
Ha ha!
Balon! Mercy, balon!
Balon!
- Da, văd! Balon. - Balon!
Să o taxez pentru azi? Cât să-i cer?
Unde e fratele tău?
Era aici, era fix aici.
Gus?
- Gus? - Gus?
Gus!
Uite-i acolo!
E totul în regulă?
Unde e Gus?
Toate detaliile nopții au fost disecate în mod repetat.
Unde au fost. Încotro se îndreptau.
Cine mai era acolo.
Aceasta este bona care l-a pierdut.
Ea le-a spus mamei și polițiștilor
că îl ținea de mână pe copil.
Doar că nu avea cum să îl țină de mână.
Pentru că dacă l-ar fi ținut de mână, băiatul ar fi încă aici.
Familia perfectă.
Acum distrusă, din cauza ei.
Polițistul a zis: „În astfel de cazuri, de obicei, e cineva cunoscut.
„Familie, vecini, colegi de birou.”
El le-a spus polițiștilor că venea de la muncă.
Deși era o minciună.
Are cineva grijă de ea?
Nu.
Bună!
Eu sunt David. Am auzit ce s-a întâmplat.
Ia te uită, tremuri.
Poftim, ia haina mea.
Poftim!
Pot să sun pe cineva să te ia?
Cum ziceai că te cheamă?
David.
Locuiesc în aceeași clădire cu Margaret.
Eram în drum spre casă de la... Am văzut luminile.
Nu cred că ar trebui...
Auzi, te duc eu.
Ce-ar fi să te duc acasă? Vino!
Ar trebui să vă odihniți.
Vom patrula în continuare și vom relua căutarea mâine.
E timpul să mergem.
E în regulă.
Vino!
E în regulă, haide! Să mergem!
Subtitrarea: Meda Gaborean
Redactor Ager Film