Gus.
Suo anteeksi.
-Anteeksi. -Tule tänne, kulta.
Anteeksi!
Gus, tule takaisin.
Anteeksi.
Lopeta, Gus!
-Anteeksi. -Tule, kulta!
Anteeksi.
Gus! Ei, Gus.
-Anteeksi. -Gus, lopeta.
Anteeksi.
Sainpas.
Jos putoat laivan perästä, sinusta tulee silppua.
Tahdotko sitä?
Sinusta tulee.
Ei, vaan sinusta.
-Ei, sinusta. -Ei.
-Ei, sinusta. -Ei, sinusta
Kiitos paljon.
Anteeksi tästä.
-Olkaa hyvä. -Et voi tehdä noin.
Et voi karata tuolla lailla. Et tällä laivalla. Ymmärrätkö?
Olet minun kanssani tai isin.
Olemme veneessä ja kaikkialla on vettä -
ja se on hyvin vaarallista.
Ei.
Onko viimeistä päivää, jolloin lapselle pitää etsiä koti?
Monet äidit eivät allekirjoita. Uskovat palaavansa.
Silloin lapsi jää tänne hyvin pitkäksi aikaa.
Tänne päin.
Seuraava osa kierrosta on mahdollinen vain,
koska te lahjoitatte säännöllisesti.
Teemme sen mielellämme.
Katso kaikkea tätä juustoa, jota kukaan ei syö.
Onko kaikilla niin paljon juustoa kotona,
että buffetti on näkymätön?
Maistoitko tätä burrataa? Niin hyvää.
Tiedetään.
Pitää mennä Italiaan ennen vuoden loppua.
On vain pakko.
-Mitä? Et voi. -Miksen?
Koska se on vastuutonta?
Kävit Italiassa kahdesti tänä vuonna.
Ja Thaimaassa, Intiassa ja Australiassa.
Mutta tämä on eri asia.
Koska olet rahastokakara?
Älä ole törkeä.
Tarvitset uran tai edes työn.
Mennään tapaamaan ystäväni.
Emme tainneet lukea kutsua oikein.
Vettä, viiniä ja lapsia. Huono yhdistelmä.
Kuin ympärillä olisi suuri uima-allas.
Menen Essien kanssa.
Ei, jää tähän, kulta.
Pyysin Coke Zeroa. Tämä on Diet Coke.
Se ei ole sama.
Anteeksi, rouva.
Et voi puhua heille noin.
Tiedän, ettei mikään muu toimi.
Essie-täti.
Minä vien pojan.
Kiitos paljon.
Minä tulen mukaasi, Essie.
Olet onnekas tuossa suhteessa.
Essie on ollut meillä Gusin syntymästä. Hän kuuluu perheeseen.
Minun piti ostaa Mercylle lippu Hongkongiin.
Hän asui yhden makuuhuoneen asunnossa äitinsä kanssa.
Hongkong oli tarpeeksi kaukana, jotta äiti ei seurannut.
Anteeksi. Velvollisuus kutsuu.
Hei, miten menee?
Opiskelit siis Columbiassa?
Stipendillä.
Onnenpotku sinulle.
Minä pärjäsin vain koulussa.
En siis ole onnekas.
Itse asiassa hassua, olen kirottu.
Kirottu?
Varsinkin kasvoni ovat epäonnen vastaanotin.
Eikä vain kasvoni.
Korttini luettiin, kun olin teini,
ja ne sanoivat täsmälleen samaa.
Etten mene naimisiin enkä saa perhettä ja kuolen yksin.
Sellaisia juttuja.
Veljesihän pääsi Columbiaan, Shellac?
Menetkö vierailulle?
Menen vanhempieni kanssa, kun hän muuttaa sinne syksyllä.
Muistuta, että esittelen sinut ystävälleni Antoniolle.
Hän omistaa hyviä klubeja Manhattanilla.
-Mitä niistä? -No, sen...
Kävimme siellä kesällä.
Voi taivas...
Mitä?
Voi luoja.
Tee se vain.
-Philena! -Mitä? Voi...
Sanoinhan, että hän on seko.
Haastatteko uimaan veneen ali?
Kyllä, tee se!
-Tee se! -Tee se!
Kaikki ei koskaan mene kuten haluat.
Hän ratsastaa sokealla hevosella jyrkänteelle.
Ole varovainen... Olet kirottu.
Et mene vihille etkä saa perhettä.
Katso.
Kuolet yksin.
Ennen hyppyä. Hänellä on aina huono onni.
Synnyit kirottuna. Sinulla on huono onni.
Sinulla ei ole muuta. Pidä varasi.
Et saa asioita onnistumaan. En ole nähnyt ketään noin huono-onnista.
Hän on valmis.
Selvä.
Hei, sinä.
Miten oikein päädyit tänne?
Hän on tosi pieni.
Kuin lintu.
Toisin kuin Chloé, joka syntyi niin isona,
että hoitajat toivat toisia hoitajia katsomaan häntä.
No, kukaan ei voi vastustaa pullukkaa vauvaa.
Ne pienet ranteet.
Ja kun pääsimme kotiin, äiti lukitsi meidät sisälle kuukaudeksi.
Eikö?
Ei antanut pestä hiuksiani,
juotti minulle kitkerää teetä ja syötti kamalaa keittoa.
Pikku raasu.
Kukaan ei tee sinulle keittoa.
Ei.
Mitä tapahtui? Oletko kunnossa?
Hei.
Haen pyyhkeen.
Tässä.
Mitä tapahtui?
Pitkä tarina.
Missä vaatteesi ovat?
Voin hakea ne sinulle jos tahdot.
Olen muuten Margaret.
-Valkoviiniä rouvalle. -Kiitos.
Ei lisää viiniä minulle.
Ja jotain mansikkaista neidille.
Tarvitsetteko mitään muuta?
Emme, kiitos.
-Vai mitä? -Kiitos.
Nähdään myöhemmin. Heippa.
Hyvin koulutettu.
Ei paha.
Et sinä.
Hongkongin piti olla uusi alku.
Uusi alku, oikeasti?
24-vuotiaana?
Et ole tosissasi.
Reilua.
"Reilua."
Olet ratkiriemukas.
Pidättekö Hongkongista?
Joo.
Kaipaan joskus kotiin, mutta...
Asumme Peakilla. Upeat näkymät.
Joo.
Suurin näkemäni keskittymä rikkaita, kaljuja valkoisia miehiä.
Tiedän ruman sanan.
Lupasit, ettet sano sitä.
Käskin olla sanomatta sitä äidille.
Taidan sanoa sen.
-Minä sanon sen! -Hei.
Älä sano sitä. Etenkään äidillesi.
Hän ahkeroi vuoksesi.
-Joten älä ikinä sano sitä. -Selvä.
Selvä sitten.
Mitä... Hetkinen.
Hetkinen.
Onko sinulla sisaruksia?
Olen ainoa lapsi.
Oikeasti?
Tätini pitää ravintolaa Queensissa.
Hän tarvitsi äidin apua, joten huolehdin serkuista.
Pidän lapsista.
Onneksi, koska hänellä oli tuhottomasti lapsia.
Älä ravista.
Kuule, jos sinä...
Jos tarvitset lisäapua, olen saatavilla.
Tuota ei koskaan tarkoiteta oikeasti.
Tarkoitan, mitä sanon.
Älä ravista sitä!
Oloni on helpompi lasten kuin aikuisten seurassa.
Paska.
Älä huoli.
En pelästy noin vähästä.
Essie! Tahdon Essien!
Tahdon Essien!
Minä olen tässä.
-Tahdon Essien! -Hän ei nyt ehdi.
Äiti kantaa.
Tahdon Essien!
Kanna minut!
Hän tahtoo sinut.
Kyllä, rouva.
Tulehan nyt.
Kuuntele äitiäsi.
Olen väsynyt.
Älä huoli niistä. Mac hoitaa.
Hoidan tämän.
Pidä se siinä.
-Ei, pärjään kyllä. -Voinko auttaa?
-Pärjään kyllä. -Selvä.
Hei, Pinot.
Miten menee?
Hellästi, Gus.
-Tule. -Tule.
Tule nyt.
Hei, Sam.
Herra.
Kiitos, kamu.
Uudet koulukuvat?
Lapset näyttävät isommilta.
Kasvavat isoiksi.
Aivan niin.
Minkä ikäisiä?
Yhdeksän ja seitsemän.
Yhdeksän ja seitsemän?
Vau.
Aika rientää.
Kuin olisivat vasta olleet nuorempia.
He näyttävät mukavilta lapsilta.
Kiitos.
Itse asiassa yritämme vauvaa.
Niin.
Ajattelin ennen, etten pärjäisi isänä.
Mutta en tiedä.
Nyt näen lapsen keinona palata entiseen.
Minulla on monimutkainen perhesuhde.
En tapaa heitä enää usein.
Olisi ehkä pitänyt mennä veljeni häihin.
Mutta...
On tapahtunut liikaa.
Lisäksi Hilaryn perhe on sotatanner.
Kai toivomme toimivamme toisin.
Aivan.
Hilary Starr.
-Seuratkaa minua. -Kiitos.
Hei.
Anteeksi myöhästyminen.
Hei.
Kävelin tänne.
Täältä saa simpukoita.
Tykkäät niistä.
Miten meni?
Sydäntä raastavaa ja täynnä desinfiointiainetta.
Mitä?
Juttelua, kiitoksia ja sekkejä,
sitten saa pidellä vauvoja.
Saitko sinäkin?
Pikkutyttö,
tuskin kuukauden ja jo järjestelmässä.
Ja minä vain...
Kuin olisimme sanoneet toisillemme "paska".
Siis: "Miten päädyin tänne?" Sellainen "paska".
Säälin tyttöä.
En halunnut viedä häntä kotiin,
vaan tavata drinkeillä 20 vuoden päästä.
Siellä on tietysti muut naiset,
silmät suurina ja sanomassa oikeat asiat,
ja minä...
Mitä?
Olen vain minä, tiedäthän?
Vain minä. Kamalaa.
Emme tilanneet noita.
Teitte varauksen erityistilanteeseen.
-Ei se mitään. -Maista yksi.
Ei tarvitse.
Minulla on hyvä olo tänään.
No sitten. Kiitos.
Entä teille, sir?
Tämä vesi riittää, kiitos.
-Minäkin otan simpukoita. -Niinkö?
No, malja simpukoille.
Simpukoille.
-Olkoot ne aina listalla. -Joo.
Iltapäivä sai minut ajattelemaan meitä,
vauvan saamista,
kuinka ihmiset puhuvat rakkauden aallosta.
Jos he adoptoivat, niin he...
Tapaavat lapsensa ja tietävät.
He tietävät siinä hetkessä.
Mutta miten he tietävät sen?
Joo.
Entä jos en tunne mitään?
Uskon, että tunnet oman kohdalla.
Niinkö?
Joo.
Tule tänne.
Kun me saamme vauvan, unohdamme, miten vaikeaa se oli.
Tiedäthän?
Ensi kuussa onnistuu.
Pitää vain yrittää.
Okei?
Joo.
Selvä.
En pidä punaisesta ruuasta.
Tahdon jotain muuta!
Pidäthän, marjat ovat punaisia ja ketsuppi...
Tahdon chow fania!
En pidä siitä.
Teenkö chow fania?
Ei! Me emme pidä ravintolaa,
jossa he voivat tilata mitä vain.
Mutta Essie työskentelee meille.
Essie auttaa meitä, ei hemmottele teitä.
Äitisi teki hyvää lasagnea,
nyt sinun pitää syödä se.
-Se on pahaa. -Söisin chow fania.
Luoja, Philip.
En olisi syömättä sitä, jos sitä olisi lautasellani.
-Syö päivällisesi. -En tahdo!
Selvä, tämä on naurettavaa, Gus.
Se todella on, älä viitsi.
Lasken kolmeen.
Yksi, kaksi...
Ei!
Paska.
Olet pulassa.
Teit ison sotkun, ja nyt saan siivota.
Sinä saat pysyä siinä, tismalleen siinä.
Äläkä liikahdakaan, ymmärrätkö?
Kunnes palaan.
-Hei, Christopher. -Hei.
Miten uusi ruoka sopii sille?
No, kakka on kiinteämpää. Se on hyvä alku.
Ehdottomasti.
Ja sinua ei haittaa vahtia sitä viikonloppuna?
Ei tietenkään, pitäkää te hauskaa.
Kiitos.
Gus!
Mitä sinä täällä?
Gus!
Hei, kamu!
Gus!
Voi ei, minne Gus meni?
Siinä hän on!
Vien hänet kotiin.
-Menossa myös kotiin? -Hetki vain.
-Kuka tuo on? -Tulehan.
Hei.
Hei, Pinot.
Tulehan.
Daisy, onko Gus sisällä?
-Selvä. -En usko.
Gus! Kielsin lähtemästä minnekään.
-Kiitos! -Löysin hänet kerroksestani.
-Onpa ollut päivä. -Tahdotko drinkin?
Jääteenne.
Essie oli niin mahtava aiemmin.
Nyt hän vain paapoo lapsia, antaa aina periksi,
ei kuria, jolloin minä saan olla pahis.
Ehkä olette kasvaneet hänestä erilleen.
Ehkä, mutta emme koskaan erottaisi häntä. Essie on perhettä.
Tiedätkö, että sanot aina noin?
"Essie on perhettä."
Ei hän ole, tiedät sen.
Hän on ollut meillä Gusin syntymästä asti.
Tiedän, mutta kaikilla täällä on kotona asuvaa apua.
Olet työnantaja.
Et ystävä.
Vahvista ne rajat,
muuten hän ei tiedä sääntöjä.
Täällä olo ei auta.
Hongkongissa tuntuu joskus,
että muutimme pikkukaupunkiin.
Niin tuntuu. Olin tänään jahdilla,
jossa ekspatriaatit kaipasivat Targetia,
laittoivat ketsuppia ramenilleen ja huusivat apulaisilleen.
Luoja, se on pahinta.
Mitä syömme tänään?
-Chow fania. -Chow fania taas?
Kyllä!
-Hyvää? -Kyllä.
-Siinä se ongelma on. -Ei solidaarisuutta.
-Ei yhtään. -Ei yhtään.
Hei, äiti!
Syön taas pillereitä.
Tietääkö David?
Tiedän. Inhottaa valehdella hänelle,
mutta en tiedä, miten kertoisin.
En yritä muuttaa mieltäsi,
mutta kerron tämän.
Kun aloin odottaa Gusia,
en tahtonut uutta vauvaa.
En tiennyt sitä.
Tuntuu pahalta sanoa näin,
mutta päässäni pyöri ääni, joka toisteli:
"En tahdo uutta vauvaa."
Kuin toivoen hänet pois.
Sitten hän tietysti syntyi, näin hänen kasvonsa,
ja ensimmäiset sanani olivat: "Olen pahoillani."
Enkä tahdo, että jäisit paitsi lapsista,
koska luulet, ettet pysty siihen kaaokseen.
Pystyt kyllä.
Tiedän sen.
Entä jos en pysty?
Tai entä jos en tahdo?
Sanoit, että päädymme aina uhraamaan enemmän.
Teemme enemmän töitä, joudumme olemaan pahis.
En tahdo ottaa sitä roolia.
Et usko, että David tukisi sinua?
Kyse ei ole siitä, vaan...
-Juoko hän taas? -Ei!
Ei, hän on mahtava.
Hän yrittää todella, on ollut melkein vuoden raittiina.
No, vuosi on...
Hänestä tulisi mahtava isä.
Kyse ei ole siitä. Hän olisi mahtava,
ja juuri siksi koen, että olen epäreilu.
Sovimme siitä yhdessä -
avioituessamme.
Ei lapsia.
Ja nyt hän on muuttanut mielensä,
ja minun pitäisi tehdä jotain,
jota en ole ehkä edes halunnut.
Ostatko sen pelin puhelimeeni?
-Ei nyt. -Sanoit, että ruoan jälkeen.
Daisy, äitisi sanoi jo.
-Voisitko... -Äiti, kiltti?
-Tein kaikki matikanläksyni. -Eikä tehnyt!
-Älä huuda. Anna... -Mistä tiedät?
-Emme olleet koko ajan yhdessä! -Tuntuu siltä!
Laita vain salasana tähän.
Kiitos, äiti.
Olen niin pahoillani.
Tulin Margaretin luo ja hän halusi avautua,
sitten vain aloimme jutella ja menetin ajan tajun...
Puri, mitä kuuluu?
Ennen kuin unohdan, sinun pitää hakea huomenna paketti.
Minun pitää saada riisua nämä vaatteet. Anteeksi!
Hän pudotteli matkan varrelle leivänmuruja,
kun he seurasivat isäänsä.
Hän on taas pojan sängyssä.
Pitäisi maksaa ekstraa, kun sain vaimoni takaisin.
Se olit ennen sinä.
Tiedän, minä vain... En tiedä.
Lapsilla on vaiheensa.
Joo, mutta...
Se menee ohi, ja sitten unohdamme.
Ei sinun tarvitse tehdä tuota tänä iltana. On ollut kiireinen päivä.
Kiitos, hyvää yötä.
-Hyvää yötä. -Öitä!
Meidän pitää asettaa paremmat rajat.
Ne pitää määritellä hänelle.
Asetetaan rajat.
Mitä?
Olen naurettava ihminen.
Kun näen hänet halimassa poikaa, en tiedä,
mikä minuun menee.
En ikinä tahtonut olla äiti,
jonka pitää olla aina mukana.
Olin liian kiireinen sille.
Olet kiireinen nyt.
Ei.
-Joo. -Minulla oli työ.
Mutta ei väliä, me...
Me palaamme kotiin.
Mitä?
Tarjottiin uutta sopimusta.
Tiedän, että sovimme toisin, mutta tämä on tosi hyvä.
Ei.
-Et voi. -Margaret.
-En jaksa vielä vuotta. -Margaret!
On epäreilua pyytää sitä minulta. Olen etsinyt toimistotilaa.
Olen järjestänyt asiakastapaamisia lomien ajaksi.
Kaikki ystäväni kotona ovat toimitusjohtajia ja taiteilijoita.
-Täällä naiset ovat vain vaimoja. -Selvä.
Olen pian yksi heistä.
He ovat tosi anteliaita jatkaessaan siirtymispakettiamme.
Meillä olisi varaa...
Näin käy vain, koska ansaitset enemmän kuin minä.
Ei.
Tuntuu, että joudun luopumaan kaikesta,
kaikesta omasta, ja että minusta pitää tulla...
Pitää tulla mikä?
Perheen tilinpitäjä.
Sinun tilinpitäjäsi.
Ei.
Kyllä.
Etkö kaipaa sitä?
Kotia?
En tiedä.
Pidän elämästämme täällä.
Ruuasta, avusta, kuskeista, ne helpottavat kaikkea.
Tämä ei ole tosielämää.
Itseään saa hemmotella.
Eikö niin? Ansaitsemme sen.
Muistatko, kun tulimme?
Kävimme lasten kanssa monessa paikassa. Reissu Macaoon,
iltapäiväteetä Peninsulassa, iltatori.
Vihaat iltatoria.
Kyllä, mutta lapset pitävät siitä, eli minäkin pidän.
-Ei, Clarke. -Mieti edes asiaa.
Mieti edes sitä, ole kiltti!
Ole kiltti.
Mietin asiaa.
Selvä.
Saitko?
Tule vain.
-Oletko varma? -Joo.
-Niinkö? -Joo.
Oletko lähellä?
Joo.
-Sori. -Ei se haittaa.
Ei haittaa.
Teenkö sen jutun?
Ei nyt.
Oletko varma?
-Ehkä. -Selvä.
Hyvä on.
-Joo. -Selvä.
Joo.
Mennään!
Daisy, ala tulla.
Myöhästyt bussista.
Minun pitää olla kuollut sukupuuttoon!
-Onko se tänään? -Joo.
-Hyvästele äitisi. -Heippa, äiti!
Pidä... heippa.
Olet rakas.
Onko hänellä karkkia?
-Mitä? -Hänellä oli karkkia.
Ei aamiaiseksi saisi antaa sokeria.
Menemme iltatorille tänään.
Kyllä, 18.30. Unohdimme Philipin asun.
Eikös ensi viikolla?
Luulin samoin.
Vessapaperirulla-sarvikuono?
-Heippa! -On se vanha lintuasu -
viime vuodelta.
Keksitään jotain.
Olen myöhässä. Nähdään myöhemmin.
Selvä. Rakastan sinua.
Rakastan sinua.
Hei, kulta.
Miten päiväsi meni?
Winnie joutui vaikeuksiin.
Niinkö? Miksi?
Hetkinen, minä autan.
Miksi Winnie on vaikeuksissa?
Hän suuteli Willemiä suulle.
Suulle?
Joo, jahtaa aina häntä.
Hän ei saisi tehdä niin.
Tämä on hassua.
ANTEEKSI, EMME PÄÄSE ILLALLA... TOISEN KERRAN?
ANTEEKSI!
-Ei se ole minun syytäni. -Revit siipeeni reiän!
Äiti pakotti.
-Hei. -Se on minun asuni!
-Gus nukkuu. -Et edes tykkää siitä!
-Ihan sama! -Häivy!
-Daisy. -Vihaan sinua!
Odotanko?
Ei tarvitse, Sam.
Taidan ottaa taksin kotiin.
Selvä, kiitos.
Olet soittanut David Starrille.
Jätä viesti ja soitan takaisin.
Anteeksi, Hilary.
Korvakorut pitää vaihtaa tekijänoikeuksien takia.
-Mitä? -Näyttävät kuulemma Mikki Hiireltä.
Ne ovat korvarenkaat.
Tahdotko katsoa vaihtoehtoja?
Olemme jo kuvanneet puoli mainosta niiden kanssa.
Se ei sovi, jos vaihdamme ne nyt.
Hei! Lähdetkö sinä?
Pitää mennä, ratkaise sinä asia.
Voitko pestä nämä?
Poika on käyttänyt niitä jo kolme päivää.
-Kyllä, rouva. -Teetkö päivällistä?
-Kyllä, rouva. -Enkö kertonut?
Vien lapset illalla ulos, ei tarvitse.
Laittaudun valmiiksi.
Ajattelin, että voisit pitää illan vapaata.
Selvä, nyt mennään. Mac odottaa.
-Tulkaa. -Tuleeko Essie?
Ei, hän tarvitsee omaa aikaa.
-Haluan, että Essie tulee. -Kiitos.
-Hei, Essie. -Hei!
Tulkaa nyt, hän odottaa.
Hei.
Inhosin lapsena tällaista kalaruokaa.
En halunnut, että ruualla on naama.
Eläimillä on naama.
Kananugeteilla ei ole naamaa.
Aikuiset eivät syö niitä.
No, en ole aikuinen.
Tosi kiva, että tulit. En melkein soittanut sinulle.
Kiva, että soitit. Minulla ei ollut menoa, joten...
Missä asut?
Kowloonissa.
-Hei, se on minun. -Yksin?
Hetkinen.
Yliopiston jälkeen vei kolme päivää tajuta, että piti lähteä New Yorkista.
En voinut asua äitini kanssa.
Olisimme tarvinneet isän apua. He ovat eronneet.
Kaipaat heitä varmasti.
En.
-Ehkä vähän. -Niin.
Vanhempani kuolivat kahden kuukauden päässä toisistaan.
Olin ikäisesi.
Joo.
He eivät tavanneet isovanhempiaan.
Mutta en tiedä.
He saivat siskoni ja minut yli nelikymppisinä,
normaalia aikaisempi menetys oli odotettavissa,
mutta heitä kaipaa silti.
Joskus kun puhelin soi, ajattelen: "Äiti soittaa."
On kiva ajatella, että he ovat elossa.
Edes millisekunnin ajan.
Kiva ajatella, että he varjelevat sinua.
Taikaa on kaikkialla, jos on avoin.
-Äiti? -Niin?
Lakkaan syömästä lihaa.
Uskon, kun näen.
Entä hampurilaiset?
Voisin luopua hampurilaisista milloin vain.
-Hodareista? -Joo, onnistuisi.
Entä pepperonipitsasta?
TYÖKOKEILUSSA! MAKSANKO RUOAN? APUA.
Ehkä syön vähän lihaa. Mutta vain perjantaisin.
Täydellistä.
Ei.
Minä tarjoan.
-Oletko varma? -Tietysti, kutsuin sinut.
-En ollut varma, oliko... -Teet palveluksen.
Oikeasti.
No niin.
-Minne menemme? -Eläinkujalle?
Tahdon nähdä kanin.
-Minä koiranpennun. -Voimme tehdä molemmat.
Haluatko nähdä pennun?
Tahdotko sinne?
Kyllä.
No niin.
Katso.
Voimmeko ottaa sen, äiti?
Tahdon koiranpennun.
Tahdot koiran?
Isäsi ei koskaan suostuisi.
Ei ikinä.
Tahdon ostaa paljon kaneja. Miljoonia kaneja.
Voisinko ostaa kanin nyt?
Minkä kanin tahdot?
Punaisen.
-Tahdotko punaisen? -Joo.
Saako kaneja punaisina?
Kaneja saa punaisina.
Ja kultakaloja.
Eikö lempivärisi ollut sininen?
-Ja sinisen. -Sinähän pidät oranssista.
Tahdon oranssin kalan.
Ostaisin tämän, kiitos.
Aika siisti, eikö?
Se on siisti.
HÄN MAKSOI, MUTTA SANOI, ETTÄ TEEN "PALVELUKSEN",
ELI EIKÖ KYSE OLE TÖISTÄ?
-Katso, älä osta. -Tahdon tämän.
Ei, isä kielsi lemmikit.
Isä kielsi koiranpennut.
Isä muuttaisi pois, jos toisimme lemmikin.
Entä käärme?
Joo. "Hei, isä, toimme käärmeen."
Tulkaa nyt, mennään.
Tahdotteko jäätelöä?
Tahdon boban.
Tahdon banaaninmakuisen.
Kuka ottaa banaanin?
Se on ällö ja mössöä.
-No, hän pitää banaanista... -Minä pidän.
Mennäänkö tuonne?
Lupaan, etten osta mitään. Katson vain.
-Niinkö? -Tahdon katsoa toimintahahmoja.
Hyvä on.
Minä voin viedä.
Selvä, kiitos.
Etsimme sitten teidät.
Tuo on kaunis.
Joo.
Älä osta eläimiä!
Katso noita leijoja.
Ne ovat tosi nättejä.
Erilaisia leluja.
Mistä sinä pidät?
Tuosta, jossa on juna.
Voimmeko mennä?
-Junaanko? -Niin.
-Philip, odota, hidasta vähän. -Tule nyt, Mercy.
Älä ota sitä.
-Et tiedä, kenen se on. -Irti.
Rekka.
Missä toimintahahmot ovat?
Ehkä vähän kauempana?
Katso noita onnenkissoja. Aika siistejä, eikö?
Siisti kissa.
Tuulimyllyjä?
Kyllä, kiitos.
Tahdon kanin.
Tahdon robotin.
Tahdotko kanin vai robotin?
Robotin.
Robotin? En tainnut kuulla.
Tahdon robotin.
Minä tahdon kanin.
Tahdot kanin? En tiedä,
suostuuko äitisi siihen.
Katsotaan, onko robottia.
Kyllä kiitos.
Katso noita.
Aika kivoja.
Se syttyy?
Tahdon pallon.
Ei.
Auttakaa. Nostakaa ne.
Minä hoidan.
Täällä on yksi.
Minä löysin yhden.
SINÄKÖ SAIT TYÖN? SINÄ?
Täällä!
HEKO-HEKO
Ilmapallo, Mercy!
Ilmapallo!
-Kyllä, näen sen. -Ilmapallo.
PITÄISIKÖ LASKUTTAA KOKEILUAJALTA? JA PALJONKO?
Missä veljesi on?
Hän oli vasta tässä.
Gus?
Gus!
Tuolla he ovat.
Onko kaikki hyvin?
Missä Gus on?
Illan joka yksityiskohta käytiin tarkkaan läpi.
Missä he olivat olleet. Minne he olivat menossa.
Keitä oli paikalla.
Tässä hänet hukannut lapsenvahti.
Joka kertoi äidille ja poliisille -
pitäneensä poikaa kädestä.
Mutta se ei voi olla totuus.
Koska siinä tapauksessa poika olisi vielä täällä.
Täydellinen perhe.
Nyt rikki hänen takiaan.
Etsivä sanoi: "Tällaisissa tapauksissa se on usein joku tuttu."
"Sukulainen, naapuri, työkaveri."
Hän kertoi poliisille olleensa kotimatkalla.
Vaikka se oli valhe.
Huolehditaanko hänestä?
Ei.
Hei.
Olen David. Kuulin, mitä tapahtui.
Sinä täriset, ehkä...
Tässä, ota takkini.
Tässä.
Voinko soittaa jollekulle?
Mikä nimesi olikaan?
David.
Asun samassa rakennuksessa kuin Margaret.
Olin tulossa kotiin... ja näin valot.
Ehkä sinun ei pitäisi...
Hei, annan sinulle kyydin.
Viedäänpä sinut kotiin. Tulehan.
Teidän pitäisi yrittää levätä.
Jatkamme partiointia ja etsimme taas aamulla.
On aika mennä.
Kaikki järjestyy.
Tulehan.
Kaikki järjestyy. Tule, mennään.
Tekstitys: Eeva Rossi
Luova tarkastaja Pirkka Valkama