Doktorka známá svou charitativní činností
najela na místním trhu do skupiny chodců,
zabila tři lidi a pět zranila.
Po dlouhé službě si doktorka obvykle zdřímla na pokoji,
než se vydala domů.
Ten den ale ne.
Byla na cestě
na oslavu narozenin své dcery a usnula za volantem.
Ten den na oslavu nedorazila a od té doby
už nikdy neslavila dceřiny narozeniny.
Z toho dne se stalo výročí něčeho jiného.
Něčeho, co si doktorka nechtěla připomínat.
Tři piloti v malém letadle přelétali příliš blízko lanovky.
Ten den byla mlha a špatná viditelnost.
Neviděli kabinu vezoucí lyžaře na svah
a pravé křídlo letadla přetnulo ocelové lano.
Lanovka spadla z výšky 80 metrů,
všech 20 cestujících bylo na místě mrtvých.
Jeden z pilotů se pak snažil kontaktovat pozůstalé,
ale nikdo se mu neozval.
Dvanáctiletý chlapec přivodil svému dvojčeti
zranění páteře, po kterém zůstal od krku dolů ochrnutý.
I když je matka varovala, aby nezlobili,
hráli si jako obvykle.
Stolek, na který chlapec spadl, stál tam, co vždycky.
Dvojčata byla identická,
ale od této chvíle byly jejich životy rozdílné.
Všechny tyto příběhy se zaměřují na oběti.
O lidech zodpovědných za ono neštěstí se nemluví.
Nikdo nechce slyšet o klukovi, který způsobil ochrnutí bratrovi,
nebo o řidičce, která usnula,
ani o pilotech, co sejmuli lanovku.
Ale mě zajímají ti pachatelé...
Seběhlo se to tak rychle.
Zajímají mě lidé, kteří ta neštěstí zavinili.
Lidé jako já.
Dojdou někdy odpuštění?
Přenesou se přes to někdy?
Nemine ani chvíle, kdy bych nepřemýšlela nad tím, co jsem udělala.
Nemine ani chvíle, kdy bych ne tebe nemyslela.
Na to, co děláš...
Jak se máš...
Jak žiješ...
Když jsem ti zničila život.
EXPATRIANTI
Mluvila jsem s květinářkou. Všechno je zařízené
a přivezou to hned ráno, když zajistíme,
aby tam někdo byl a převzal to.
Ptala jste se, jestli si tam můžeme pověsit náš nápis?
Ano. Pokud nebude překážet u východu, tak není problém.
Báječné.
A tady je finální menu.
Anthony je údajně nejlepší.
Můžu se zeptat, co vás přivedlo do Hongkongu?
Manžela povýšili a poslali do ciziny. Typické, že?
Pracujete?
Pracovala jsem. Ano.
Nejsem v domácnosti.
Pardon. Nechtěla jsem tím nic říct...
Omlouvám se. Je to citlivé téma.
Jsem zahradní architektka.
Navrhuji lidem zahrady.
Ale tady se to těžko dělá. Nikdo tu nemá pozemek.
To je zkrátka Hongkong.
To je ale hodný chlapeček.
Mám stejně starého synovce a ten ani chvíli neposedí.
Co myslíte?
Je to skvělý kluk.
Myslela jsem to menu.
-Vypadá dobře. -Skončily jste? Chci už jít domů.
Skoro. Jenom ještě projdeme pár věcí, ano?
-Ještě chvilku. -Vaše dcera je krásná.
Je vám hrozně podobná. Máte jen dvě děti?
Margaret?
-Ukážete mi konečný seznam hostů? -Ano, jistě.
Nemám ho vytištěný, ale můžete se podívat na mém iPadu.
Tihle všichni potvrdili účast.
Občas někdo na poslední chvíli nepřijde, ale to se tady asi nestane.
To je hodně lidí.
Jestli vám tohle připadá hodně, měla jste vidět tu svatbu před týdnem.
Byla tam půlka města.
Tyhle velké akce budí respekt,
ale můj tým je vám ve všem k dispozici.
Máme za sebou tisíce akcí
a věřte mi, naše prostory jsou nejlepší.
Vždycky je lepší mít tam radši víc lidí,
protože to jinak může působit smutně.
Padesátiny vašeho manžela si zaslouží pořádnou oslavu
a jakmile bude všechno zařízené,
parádně si to užijete.
-Snad máte pravdu. -Bude to krásná oslava.
-Měli bychom jet domů. -Dobře.
Jdeme, Daisy.
To je ale krásný obrázek.
To jsi určitě ty, tvoje sestra a tvoje maminka?
A kdo je tohle?
To je Gus.
-Kdo je Gus? -Daisy, jdeme.
Omlouvám se, musíme jít.
Děkuji.
-Není zač. -Jdeme.
Nashle.
VICTORIA PEAK
-Já vím, ale nemůžu ti s tím pomoct. -Proč ne?
Protože je to tvůj projekt.
Teto Hillary, podrž nám výtah!
-Počkej na nás! -Stůjte, neběhejte.
Děti! Co jsem vám...
Dostali jste
pozvánku na Clarkovu zítřejší oslavu narozenin?
Jo. Ale nemůžeme přijít. Už něco máme.
Ale pozdravuj Clarka.
Chápu.
Vím, že je to...
Jen bych...
Budu ráda, když přijdete.
Proberu to s Davidem.
-Essie, jsme doma. -Ahoj, Essie.
-Ahoj! -Ahoj.
-Ahoj, Essie. -Babi, dědo!
Promiňte, právě přijeli. Chtěla jsem...
-To nic, Essie. -Ahoj, dědo.
Myslela jsem, že dneska budete odpočívat na hotelu.
-Nudili jsme se a chtěli jsme za dětmi. -Kde je Peter?
-Spí, má jetlag. -Umírám hlady.
Nesu čerstvé ovoce.
-Mango. -Paráda!
Moment. Nejdřív umýt ruce.
Essie, dohlédni, aby si myli ruce.
-Ano, paní. -Díky, Essie.
Proč ji necháš sledovat takové hrůzy?
Je posedlá zprávami, nic s tím nenadělám.
Jing, ty jsi mi přendala hrnky?
Dala jsem je do skříňky, je to logičtější.
Vážně nevím, jestli je ta oslava dobrý nápad.
-Je to smutné. -Souhlasím.
Jenom se snažíme vytvořit nějaký pocit normálnosti.
Váš život už normální není.
-Nesněz to mango. -Proč předstírat, že je?
-Něco si zahrajeme. -Ale my se koukáme.
Mami? Můžu si dát čokoládové mléko?
Ano, jistě.
-Philipe? -No?
Kdo je...
Kdo je tohle?
To je Ježíš.
Ježíš? Proč kreslíš Ježíše?
Nechci, abys ho kreslil, jasné?
Dobře, mami.
Zlatíčko! Pojď sem.
Mám tě moc ráda.
Víš to, že?
Jo, taky tě mám rád.
Dojdi si pro to mléko.
Díky, mami.
Nechť vám Bůh požehná a ochraňuje vás každý den.
-Pán s vámi. -I s tebou.
Bůh je všude kolem nás a jeho láska je nekonečná.
Boží milosrdenství je věčné.
Jako kvočna chrání svá kuřátka, Bůh chrání vás.
Všemohoucí a věčný Bože, z lásky k lidem
jsi seslal svého syna,
který kráčel po zemi jako člověk.
Sváděl stejné boje jako my.
Zažíval smutek i strach.
-Ty jsi zlobila, viď Králíčku? -Jo, hrozně jsem zlobila.
-Zasloužíš si potrestat. -Ano, zasloužím. Uhoď mě.
-Cože? -Uhoď mě, Dirku.
Dělej, silněji!
Měj se, Králíčku.
-Tak ahoj. -Jo.
Co je to vůbec za jméno, „Dirk“?
To je bělošské jméno.
Jako Chet nebo Tucker nebo Skeet nebo David.
Korejci taky mají divná jména.
-Jako Uri, Yuki nebo Suki. -To jsou japonská jména.
Znal jsem jednu Korejku, která se jmenovala Suki.
To věřím.
Fajn.
Měj se, Dirku.
Kolik?
Šedesát.
Prosím.
Děkuji.
Jede tenhle autobus přes Temple Street?
Nech to být. Vystoupíme na další zastávce.
Nastoupili jsme do špatného autobusu?
To si nemyslím.
Slečno.
Staví tenhle autobus na Temple Street?
Já jsem Korejka.
Staví to tam?
Je to Korejka.
Korejka?
Ona nemluví kantonsky?
Asi ne.
Říká, že je Korejka.
Puri.
Vyzvedla jsi věci z čistírny?
Potřebuji je na večer.
Sam pro to zajel.
Puri...
-Štěkal Pinot hodně? -Ano, paní.
Štěká celé ráno.
Děkuji.
Mercy! Myslela jsem, že nepřijdeš! Posaď se.
Díky.
Znáte moji kamarádku Mercy?
Ahoj, já jsem Lucia. My se neznáme.
-Ahoj. -Pověz, Mercy, co děláš?
Jsem kamarádka Phileny.
A kromě toho dělám i různé jiné věci.
Dřív jsem psala pro Hong Kong Post.
Pak jsem dělala hostesku, ale můj šéf byl prasák, tak jsem odešla.
Taky jsem doučovala kluka boháčů,
ale jeho matka byla magor a vyhodila mě a teď pracuju
-pro cateringové firmy. -To je... pestré.
-Dáš si šampaňské? -Můžu dostat French 75?
-Jistě. -Miluju French 75!
Dobrý nápad.
-V tom je šampaňské, že? -A gin a citron.
To zní fantasticky. Můžu taky dostat jeden?
-Určitě. -Děkuji.
-Tak tři. -Dobře.
Děkuji.
-Jak to, že se vyznáš v koktejlech? -Já jen...
-Na vysoké hrozně moc pila. -Pili jsme pořád.
Ne, ale ty máš nejlepší historky.
-Já vím, něco jsem slyšela... -Ne, ne!
-Vážně jsem nic neřekla. -Cože?
-Phileno! -Co?
Pomůžu ti.
Těšíš se na tu oslavu?
Asi jo.
Zkus si to užít.
-Nechceš francouzské copy? -Mami, není mi šest.
Vezmu si tu novou čelenku.
Tak jo.
Úžasné šaty.
Jak se cítíš?
Staře.
Vypadáš dobře.
Je ti dobře?
Myslíš, že vaši mají pravdu?
S tou oslavou.
Neměli jsme ještě počkat?
Doktor Stein říkal, že musíme žít dál.
Jinak to nejde.
Krůček po krůčku.
Nesmíme to brát jako zradu Guse.
-Mami! Přestaň! -Mami! Nech toho!
-Mami! -Nech toho!
-Mami! Ona mě nenechá koukat! -Přestaň!
Phile, musíš se obléknout. Jinak přijdeme pozdě. Dej mi to.
Ale já už jsem nachystaná.
Pojďte. Mám dost nervů.
Dívám se na to. Pořád to letadlo nenašli.
Já to vyřídím. Tak jdeme.
Ale najdou ho, že jo?
Nevím. Hledají ho. Najdou ho. Tak jdeme.
Dneska večer nemůžu. Mám směnu.
Nemůžu najít její Instagram.
Ne, ty jsi to taky dělala.
-Ty sociální sítě. -Je to šílené. Ona ne!
-Je divoká. -Není.
-Pardon, kdo je Dirk? -Není to jeho pravé jméno.
Je to takový náš vtípek.
Moment, kdo to je?
-Dirk? -Jak se jmenuje doopravdy?
-Je to jeden kluk. -Běloch? Jasně.
Nebuď pokrytec, Shellac. Taky jsi chodila s bělochem.
Jen párkrát, to je něco jiného.
Tohle taky není nic vážného. Jenom se bavíme.
-Dobře. -Už musím jít.
-Tak brzy? -Nesmím nechat Dirka čekat.
Mercy! Tak ty mi neřekneš, kdo to je?
Doufám, že je to kus!
Věř mi.
Zavolám ti! Chci slyšet všechno.
To je divný, že o něm nikdy nemluvila.
Kdo to asi je?
Na co koukáš?
Christopherův pes neustále štěká.
Sakra.
-Co to děláš? -Ty jdeš v tomhle?
Koho zajímá, co mám na sobě?
Je trochu pozdě starat se o to, co si o mně lidi myslí.
Nikdo si o tobě nic nemyslí.
Co je?
Ta ženská z 304 na mě zase zírá.
Tilda?
Jsi paranoidní.
-Jak sis užila volný den? -Jaký volný den?
Pracovala jsem 7 dní v kuse, bez dneška.
Bolí mě celý tělo.
A dneska jsem si dala pár drinků,
-co mě stály denní mzdu. -Ještě kaviár.
-Rozumím. -Fajn.
Tatarák z lososa?
-Tatarák z lososa? -Haló?
Co to je?
Tatarák z lososa.
A ten krekr? Je v tom lepek?
Je to křupavý wonton, takže je z mouky.
Určitě tam chceš jít?
Já nevím. To, co ti udělala Margaret, bylo vážně na hovno.
Ale bývaly jsme si blízké. Teď spolu nevydržíme v jedné místnosti.
Nestojí to za ten stres. Bydlí ve stejném domě
a mě nebaví se jim pořád vyhýbat.
Co?
Táhne z tebe alkohol.
Dal jsem si pivo.
Vždyť je to oslava, ne? Tak mám trochu náskok.
Slíbil jsi mi, že přestaneš.
Kdybys tehdy v noci nepil, možná...
-Možná co? -Kdybys nelhal,
kde jsi byl, kdybys řekl pravdu...
Takže teď za to můžu já?
Jasně, že ne. Jen si přeju...
Nechme toho. Nechci se hádat.
Tak hele, máš pravdu. Nebaví mě lhát.
Už takhle dál nemůžu.
-Same, mohl bys zastavit, prosím? -Cože? Co to děláš?
-Same, zastav. -Ne, nezastavuj, Same.
Nech mě vystoupit. Já už nemůžu.
-Co to říkáš? -Same, prosím tě.
-Můžeš zastavit, prosím? -Ne, Same.
-Zastav! -Davide, to nemůžeš.
Co ta oslava? Čekají nás.
Co to děláš? Jeď dál.
Davide, nenuť mě, abych tam šla sama.
Tak tam nechoď.
Jenom se tam ukážu a pak se sejdeme doma, ano?
Počkej... Kam jdeš? Kdy se vrátíš?
-Všechno nejlepší, Clarku. -Díky, že jste přišli.
Děkuju.
Umírám hlady.
-Mám ti přinést ještě něco? -To jídlo je hrozné.
Není hrozné, mami.
Jediné, co se dá jíst, je krevetový koktejl.
Pamatuješ na to jídlo na našem pětadvacátém výročí?
To bylo vynikající.
Vidíš? Kdybyste přiletěli na tu oslavu domů,
-mohli jsme najmout stejnou firmu. -Mami, nech toho.
-Co je? Neříkám, ať se vrátíte natrvalo. -Ale myslela jsi to tak.
Kdybych to tak myslela, řekla bych to.
-Řekla jsi to už hodněkrát, Jing. -Zlato.
Prosím vás.
Nepřiletěl jsem až z Filadelfie, abych poslouchal vaše hádky.
-Nemůžeme toho nechat? -Ano, probereme to doma.
Není co řešit. Neodjedeme z Hongkongu.
-Fuj. Hnus. -Tak to nejez.
-Mám hlad. -Najdeme ten krevetový koktejl.
Ona nedá pokoj.
Po všem, co se stalo, asi jen chtějí mít děti doma.
-Aby měli klid. -Tohle je jejich domov.
Promiň, Petere. Nechtěla jsem na tebe vyjet.
To nic. Asi půjdu
najít krevetový koktejl.
Budou tady už jen pár dnů.
To nic. Nejde o ně, prostě...
-Děti si to užívají. -Jo.
Jsi v pořádku, hvězdo?
Jo, jsem v pohodě.
-Pořád myslím na ten obrázek. -Je to jen obrázek.
Nechápu, jak ho napadl Ježíš. Nejsme přece věřící.
-Třeba mu o něm řekl Brian. -Mahoneyovi? To jsou buddhisté.
Tak nějaký jiný kamarád. Mohl to být kdokoliv.
Co na tom záleží?
Nechápu, proč to zrovna teď řešíš.
Jsme na oslavě s našimi přáteli.
-Máš pravdu. Promiň. -To nic.
Zkusíš si to aspoň trochu užít?
Ano. Slibuju.
Miluju tě. Dobře.
Tak jo.
-Jdeš rovnou z práce? -Co?
Ne. To je...
Byla jsem jen nervózní.
Nevěděla jsem, jaká tu bude nálada.
Jestli to bude oslava, nebo co.
Je to oslava narozenin.
Ty víš, jak to myslím.
Podívej. To je ona.
Nechápu, jak to dělá. Že se takhle drží.
Kdyby se něco takového stalo mně,
zabila bych se.
Je rok 2014. Jak můžou ztratit letadlo?
Oceán je velký, obrovský.
-Kuřecí knedlíček? -Ne, díky.
Je děsivé, že takhle najednou zmizí.
Promiňte.
Promiňte. Co to je? Ne, díky.
To je čokoládové mléko?
Můžu si dát ještě?
VŠECHNO NEJLEPŠÍ, CLARKU
Margaret? Napadlo mě...
Margaret? Ahoj, Margaret.
Chtěla jsem ti jen poděkovat za pozvání... Margaret!
Běž.
Tady jste. Nemáte ještě takové ty...
Neviděli jste Margaret?
Mercy?
Margaret! Tady jsi.
-Margaret? -Proč tady je?
Kdo?
Mercy. Co tady dělá?
-Jsou tady všichni přátelé. -Ne...
To není kamarádka.
Musíte na pódium pronést řeč.
Clarke vás potřebuje.
Dejte mi to.
Děkujeme, že jste přišli.
Moc to pro nás znamená.
Vím, že jsme se s řadou z vás dlouho neviděli a...
Možná je zvláštní, že vůbec něco slavíme, ale spíš než...
Spíš než slavit moje stáří,
jsme chtěli využít tuto příležitost,
abychom vám všem poděkovali
za vaši podporu v uplynulém roce,
který byl a nejspíš navždy bude nejtěžší v našem životě.
-Chudák Margaret vypadá mimo. -Určitě je na prášcích.
Případů jako ten jejich jsou miliony.
Jen ten jejich vzbudil tolik pozornosti,
protože jsou oba strašně fotogeničtí.
Nikdo to nechce říct, ale všichni to víme.
-Já už půjdu. -Cože? Už?
Nesnesu ji takhle vidět.
Každá květina pro nás hodně znamená.
Nevím, proč jsou pořád v Hongkongu.
Měli by se vrátit domů.
Strašné. Do háje.
Promiň.
Když se život úplně změnil.
A poslední, co chci říct...
Milujeme tě, Gusi.
Hrozně moc nám chybíš.
Ať jsi kdekoliv.
Děkujeme.
Všechno nejlepší.
-Viděla jsem ji. Je tady. -Kdo? Cože?
-Mercy! Je tady! -Co to říkáš? Pojď.
Proč by nám něco takového dělala? Proč?
Dobře. Jen klid. Už jsi měla dost.
-To není šampaňským. -Sedni si.
-Posadíme se. -Clarku.
-Je tady. Na naší oslavě. Teď. -Není tu, zlato.
-Viděla jsem... Nejsem blázen. -Není tady!
Margaret!
Proč? Proč jsi tady?
Prosím?
To nic. Margaret.
Omluvte nás.
Olivia: Tomu neuvěříš. Margaret úplně přeskočilo.
Olivia: Vyjela po servírce!
-To nedává smysl. -Mami!
-Proč by sem chodila? -Přestaň!
Vím, že to nedává smysl, ale já jsem ji viděla.
Byla tady.
Margaret?
Hilary!
Děje se něco?
Ty jsi přišla. Myslela jsem, že nepřijdeš.
Jo, viděla jsem...
Musíme jet domů. Zavoláš nám taxík?
Vezměte si auto, já si vezmu druhé.
-Ne, odvez je. -Ne, ne.
Můžu jet s tebou?
Jasně.
Určitě?
-Dobře, pojďme. -Sam čeká venku.
Jdeme.
Viděla jsem ji. Vážně.
Vážně. Viděla jsem ji. Že jo?
Bože!
Myslíš, že začínám bláznit?
Ne.
-Myslíš, že jsem blázen? -Ne.
-Co je? -Vážně jsi napadla servírku?
-Promiň. -Jo, uprostřed oslavy.
-Možná vidím duchy. -Ne.
Hej, hej.
Nikdo by nikdy neměl zažít to, co vy.
Umírám hlady.
-To jídlo se nedalo jíst. -Bylo to příšerný.
Nechtěla jsem nic říkat. Promiň.
-Bylo to hrozné, nesnědla jsem ani sousto. -Já měla tyčinku.
Kdy jsi tady byla naposledy? S nějakým chlapem?
-Asi jo. -Ne, to bylo až potom.
Co?
Bylo to po výstavě Cecily Brown.
To bylo naposledy?
To je pravda. To už je tak dávno.
Já vím.
Vzpomínáš na toho fešáka, co nás sledoval?
-Byl do tebe blázen. -Ne.
-Prosím tě. To ne... -Chodil za tebou jako pejsek.
Sotva vylezl ze střední. Vypadal jako Ryan Gosling.
To byly časy.
Co je?
Asi se nám rozpadá manželství.
To mě mrzí.
Představuješ si někdy, že žiješ úplně jiný život?
Že jsi někdo úplně jiný?
Neustále.
Miluju svoji rodinu, ale roste ve mně touha je opustit.
Sehnala jsem si byt v Kowloonu.
Někdy chci jenom být sama, víš?
Někde, kde nejsem něčí manželka, něčí matka.
Kde mě nedefinuje tragédie
a nepřipomíná se mi, že jsem matka dvou dětí místo tří.
Vždycky budeš jeho matka.
Měla jsem lásku, byl to ráj.
Pak zjistila jsem, že srdce křehké má.
Tuhle jsi zpívala na karaoke.
Ano.
A svlékala ses u ní.
Měla jsem lásku, byla nebeská.
Pak se ukázalo, že rozum ztrácím.
Přišla mi opravdová, ale byla jsem slepá.
Velká nedůvěra, láska zbytečná.
To, co je mezi tím...
Pojď.
...to mě těší a láká.
Láska je matoucí, klid duši nedá.
Strach o tebe mám, o nic nedbám.
A ty mě pokoušíš.
Co je?
Co se stalo?
Co je?
Vezmi mě na ten trh.
Prosím.
Už musíme jít.
To je dobrý.
-Co se děje? -Nevím.
Hil...
-Co je? Co... -Margaret, uklidni se.
-Jde o moje děti? -Přestaň.
Zůstaň v autě.
Zjistím, co se děje.
-Co je? Co se stalo? -Můj soused. Je to můj soused.
Našli ho v jeho bytě. Je mrtvý.
Díkybohu.
Díky, že jsi dneska přišla.
Vím, že jsi chtěla, aby ti manželství vyšlo,
ale fakt je ten, že žádný vztah by nevydržel
Davidovo lhaní.
Ty si myslíš, že víš všechno, Margaret, ale nevíš.
Paní, jste doma. Potřebujete něco?
Ne, děkuji, Puri.
David je doma?
Ne, paní.
Dobře. Děkuju. Můžeš jít spát.
Dobře.
Vážně?
Ne.
Celé to působí tak...
Nemůžu uvěřit, že je mrtvý.
Byl už starý.
Já...
Neptal jsem se. Byl to náročný večer.
Kam jste šly? Měl jsem vás odvézt.
Proč jsi nezavolala?
Phile?
Phile, co to děláš?
Překlad titulků: Tereza Tesařová
Kreativní dohled Kateřina Hámová