EN NETFLIX-SERIE
Herregud. Det går bra.
Du må vekk fra henne.
Du og barnet vårt. Lov meg det.
Nei!
Dr. Navarro…
Hvem er her?
Barnet mitt.
Jeg henter legen.
Si det nå.
Beklager.
Vi trodde du var jenta som var savnet, så vi ringte familien din.
De sa det var søsteren din.
Men den gode nyheten er at de kommer.
Så bare hvil deg til de er her.
Dr. Navarro til 312. Dr. Navarro 312.
Leni, de er etter meg. Towers og Payne.
De tok Dylan, og nå vil de ha meg.
Er du sikker på at det er dem? Har du bevis?
Ja.
Herregud. Søren. Hvor er du?
Jeg er i bevegelse. Jeg er ikke trygg.
Jeg trenger hjelp. Kan du komme og hente meg?
Herregud.
Georgia!
BEVIS
De ble funnet under forsetet i bilen din.
Hva?
Du sier at Gina ga deg skylden.
Ja.
Hvorfor skulle hun gjøre noe sånt?
Hun er ustabil.
Det har hun vært lenge.
Jeg trenger et sterkere motiv enn "hun er humørsyk".
Synes du ikke det er rart
at dette bildet kom til deg fra en ukjent kilde,
og at en anonym innringer varslet deg
om at jeg kanskje hadde inkriminerende bevis i bilen min?
Var det en mann eller en kvinne som ringte?
Du vet hvordan Mount Echo er.
Folk bærer nag lenge.
De blir fornærmet om du hever et gjerde fem centimeter.
De fleste forbrytelser jeg løser,
blir løst fordi en nabo eller en forretningspartner
eller en søster…
…melder noen.
Ja.
Om det var Gina, har hun vært til stor hjelp.
Ja. Stor hjelp.
Og det betyr også at hun sikkert har mer informasjon
som hun ikke forteller.
Gina McCleary, du er arrestert.
Hva sa hun til deg?
Hun har ikke sagt noe. Enda.
Hun prøver å gi meg skylden.
Det gjelder ikke Dylan.
Det gjelder Robert Craghorne,
som døde i en brann i en forlatt kirke for 25 år siden.
Du husker det?
-Du er arrestert for drap. -Hva?
Hvorfor tror du Leni ville kokt sammen en slik løgn?
Har dere problemer?
Ikke egentlig.
Selv om hun var utro med din tidligere kjæreste.
Det hadde gjort meg sint.
Leni sa ikke at hun var utro med Dylan.
Og jeg har et flott liv i Los Angeles med en mann jeg elsker høyt.
Lenis problemer er hennes.
Det er sånn jeg ser det.
Du mangler motiv, for du bryr deg ikke
om en lyssky forbryter.
-Ikke vondt ment, Dylan. -Nei.
Altså, jeg bryr meg.
Jeg elsket ham som tenåring,
men nå blir jeg siktet for drapet på en
jeg ikke kjenner, som døde for flere tiår siden.
Jeg vil vite hvorfor du tar det opp nå, og hvorfor meg?
Det er mye som har dukket opp i det siste.
Det fikk meg til å tenke.
Dere ble avhørt etter brannen.
Men så dro Dylan fra byen, og jeg måtte droppe det.
Jeg hadde ikke nok til å sikte eller forfølge ham, men det var mistenkelig.
Og så forsvant søsteren din nylig.
Så nå, som du kan tenke deg,
er jeg veldig nysgjerrig på hvordan alt dette henger sammen.
Og Dylan later til å alltid stå i sentrum.
Sammen med deg og søsteren din.
Kanskje du vil hjelpe meg med det.
Som jeg sa da jeg var tenåring: Jeg startet ikke brannen.
Jeg var på halloweenfest.
Hvem er det?
-Skal jeg sjekke? -Ja.
Ja vel.
Brann! Helvete! Det brenner!
Helvete. Det brenner! Vi må ut!
Du! Det brenner!
Gå! Jeg henter ham.
Det brenner!
-Stikk! -Dylan!
Stikk! Jeg henter ham!
Dylan!
-Dylan! -Gina!
Dylan og en annen er der inne.
Det går bra. Kom!
Gina! Du må bytte med meg.
Men hvorfor?
Så politiet ikke vet at du var der.
Jeg forlot ikke festen.
Den som var i kirken, havner i knipe.
Greit?
Jeg skal beskytte deg, Gina.
Du skjønner hvorfor jeg er litt mistenksom til historien din
om at Leni tente på.
For den eneste som kan bekrefte det, er død.
Og du har vel noen som kan støtte din teori?
La meg gjette. Det er Leni.
Leni sa hun ikke gikk inn i kirken. Så nei.
Og du tror henne.
Jeg avhørte dere begge den kvelden,
og begge sa dere var på festen hele tiden.
Og ingen kan si noe annet sikkert.
Ja, det funker fint for Leni. Synes du ikke det?
Jeg tror dere to har gjort dette lenge.
Dere skaper trøbbel, og så slipper dere unna
ved å bruke tvillingskapet til å forvirre.
Dere lurer folk jevnlig for å få det som dere vil. Ikke sant?
Kanskje.
Som barn.
Men vi har ikke gjort det på lenge. Bortsett fra…
Du bør kanskje spørre Leni hvordan hun fikk
en sjekk på 60 000 dollar
som kom direkte fra min bankkonto.
Så…
Jeg ringte Eric fra banken om dette.
Du kan tro han var gretten.
Det er vel litt sent.
Men selv på denne tiden er hukommelsen hans ganske god.
Det later til at det var litt forvirring med manglende legitimasjon,
som så plutselig dukket opp, og overraskelse:
Dylan var involvert.
Det som forvirrer meg, er at om Gina hentet sjekken,
hvordan fikk du den for å gi den til Towers?
Hun ga meg sjekken på festen.
Ja.
Som gave, for hun vet at Jack og jeg sliter med gården.
Så spenningen du så,
som mange på festen så,
gjaldt pengene.
Jeg tror hun er sjalu.
Misunnelig på det flotte livet Jack og jeg har.
Om livet ditt er så flott, hvorfor var du utro med Dylan?
Jeg var ikke utro med Dylan.
Jeg ville hjelpe ham på fote igjen.
Og da måtte du stjele ketamin fra Jacks kontor
for å selge på gata?
Jeg gjorde ikke det.
Pussig.
Vent her litt.
-Hva er det som skjer? -Pappa.
Hvorfor arresterte hun dere?
Hun lurer meg. Lurer oss begge.
Du sa vel ikke noe om…
Leni, vennen.
Floss tror Gina tente på brannen som drepte den mannen i gamle dager.
Og du er her på grunn av drapet på Dylan?
Det er ikke min familie. Det er ikke jentene jeg oppdro.
Jeg skal fikse det.
Greit?
Jeg er glad i deg uansett.
-Uansett. -Jeg vet det.
-Hei. -Hei.
Greit.
Slapp du inn Victor?
Visst faen. Han driver stedet.
Han vet om ketaminen.
Men hun ber ham om å tie.
Prøven kom fra hytten kom tilbake.
Ikke bare har vi begge søstrenes avtrykk, men begges DNA.
Klart. Hvorfor skulle det være enkelt?
Men her er saken.
De sjekket DNA-et på tallerkenene i skapene,
håndklærne i skittentøysdunken, alt som hadde vært der en stund,
og det er bare Dylan og Gina.
Nei, du mener Leni.
Jeg mener Gina.
Paula, ble du ferdig med å se gjennom overvåkningsvideoen?
Nei. Vi har vært litt distrahert.
-Du må gjøre det nå. -Hvorfor?
Jeg har en idé.
Delte dere ham?
Hva? Hvem?
Dylan. Delte dere ham?
Herregud.
Det første som blir sagt om McCleary-søstrene,
er at de deler alt.
Du kjenner oss ikke.
Du aner ikke hvordan vi er. Det gjør ingen.
Så hjelp meg med å forstå hvorfor
begges fingeravtrykk er i hytten.
Det er et bra spørsmål til Gina.
Kanskje hun visste at du knullet ham?
Beklager språket, men vet du hva?
Jeg tror hun gjorde det, og det var dråpen.
Det var det eneste hun ikke kunne dele med deg.
Eller kanskje du ikke kunne dele med henne. Hva er sant, Leni?
Det er søkt.
Sjalu søstre med voldelig historie.
For eksempel?
Claudia. Kirkebrannen. Og nå dette.
Herregud.
Krangel om en gammel flamme, og så ender han opp død
etter et feilslått ransforsøk som du var involvert i.
Jeg tror jeg vil ha advokaten min.
Det vil du nok.
Sheriff, jeg trenger deg litt.
Bra jobbet.
Vet du hva, Gina?
Jeg liker mennesker. Jeg gjør det.
Vil du vite hvorfor? Fordi de består av mønster.
Ting de gjør om og om igjen som avslører hvem de er.
Så når ting ikke gir mening, når de ikke er en del av et mønster,
følger jeg med.
Her er et mønster jeg forklarte for Leni, som hun ikke likte å høre.
Men jeg tenkte du kanskje hadde en annen mening.
Dere to har forvirret utenforstående
så lenge dere har levd.
Når det er trøbbel i gjære, gjør dere det uklart
hvem som er hvem.
Men når det gjelder hjertesaker,
det følelsesmessige,
peker det alltid mot deg.
Victor sa at det var sånn moren deres så forskjell.
Gina er den som føler ting litt mer.
Sykehuset legger inn en anonym kvinne som spontanaborterer.
De trodde det var Leni, men det var deg.
Og barnet var Dylans.
Har jeg rett i det? Jeg tror det.
Han var din store kjærlighet, og barnet var en gave.
Det er romantisk. Det er mønsteret ditt.
Men det er her mønsteret ikke holder.
Den delen jeg må følge med på.
Hendelsesforløpet funker ikke.
For du kom til byen for noen dager siden.
Så du må si meg sannheten, Gina.
Hva ville Dylan ønsket at du gjorde nå for å hedre ham?
Han ville jeg skulle dra.
Og aldri se meg tilbake.
Så det er et mønster.
Og her er det.
Hvert år siden Mattie ble født,
byttet Leni og jeg liv på bursdagen vår.
Du tuller med meg igjen.
Jeg har jobbet med dette i 25 år.
Satt det sammen bit for bit.
Tror du faktisk at jeg er så dum?
Jeg er bare en svart bondeknøl
som ikke vet noen verdens ting.
Kom igjen, Gina! Kutt ut!
Jeg skal si deg en ting, sheriff.
Du kan ikke tro på noe Gina sier.
Hun er en plaget sjel, ikke sant?
Det vet vi alle.
Hun manipulerer deg og får deg til å tro ting som ikke er sant.
Og får deg til å løpe i ring.
Hun har gjort det før.
Hun kommer til å gjøre det igjen.
Ser du?
Herregud.
Det er ikke vanskelig.
Vi lever inni hverandres liv.
Vi lurer alle perfekt.
Så du kan ikke være sikker på hvem som er på videoen.
Du kan ikke være sikker på hvem som rømte inn i skogen med hestene,
startet brannen, dyttet Claudia
eller drepte Dylan.
For ingen kjenner oss.
Bortsett fra oss.
Om det du sier, er sant,
har du begått identitetstyveri, banksvindel, polygami…
Og jeg har nettopp begynt.
Når du sier "du",
hvem mener du egentlig?
Jeg er ikke sikker på om jeg vet det lenger.
Du kan gå.
Jeg kan ikke sikte noen av dere
om jeg ikke vet hvem som faktisk gjorde det.
I begge sakene. Dylan og brannen.
Ja, Gina fortalte meg om byttingen.
Hvordan dere går inn i hverandres liv på bursdagen deres.
Det gjør livet mitt betraktelig vanskeligere.
Og ditt også, kan jeg tenke meg, nå som alle vet det.
Kan jeg gå?
Inntil videre.
Dere må levere inn passene deres
og bli i byen inntil videre.
En eller annen gang
gjorde en av dere en feil.
Jeg skal finne den.
Det er det samme hvor lenge det tar, hva jeg må gjøre. Jeg skal ta dere.
Lykke til med å finne en advokat.
Sheriff Floss, hvor mye lenger?
Vi er ferdige. Jeg lar begge gå.
Hva skjedde?
Kan du ikke spørre dem, Victor?
RIVERSIDE VERTSHUS
Det må være en lettelse.
Å endelig si sannheten.
Det er det.
Jeg leste notatene dine.
Jeg skjønte det.
Hvorfor spilte du med alle disse årene?
Det tok litt tid før jeg var sikker,
og så følte jeg bare at det var det du trengte.
Og om det betød å dele deg…
Jeg satte til side følelsene mine
for å lære å elske deg bedre.
Elske dere begge.
Elsket du henne også?
Blir du opprørt av det?
Nei.
-Alltid en psykolog. -Nei.
Alltid en som bryr seg om deg.
Og alltid en som vil at du skal
være uforbeholdent deg selv.
Jeg tror du er nærmere det nå enn noen gang før.
Eller du gjorde det, med Dylan.
Jeg mente ikke å såre deg.
Jeg vet det.
Men det er løgn å si at det ikke såret.
Gjort er gjort.
Ja.
Hva faen gjør du her?
Du kan ikke tro det er greit.
Jack, bare la meg…
Floss skaffer ransakelsesordre.
Hun er interessert i kjolen du hadde på deg
da Dylan ble drept.
Du tror vel ikke at jeg kan ha gjort det?
Ikke den Leni jeg kjente før. Men nå?
Hvor lenge, Leni?
-Hvor mange ganger byttet dere? -Betyr det noe nå?
Det var for Gina. Jeg trodde ikke at det skulle vare så lenge.
For Gina?
Hvem bryr seg om Gina?
Hva med meg?
Hva med datteren din?
Hvordan kunne du overlate henne til søsteren din i et år av gangen?
Hun er glad i Mattie.
Du har sveket alt, Leni,
og du ødela livene våre her
uten en tanke for konsekvensene.
Familiehistorien min er knyttet til Mount Echo.
Hvordan kan jeg gå gjennom byen der jeg vokste opp uten at folk hvisker:
"Der går stakkars Jack. Tror du faktisk at han ikke visste det?"
"Han likte det sikkert."
Du ødela ryktet mitt,
familiebedriften min og fremtiden til datteren vår for alltid!
Og hvorfor?
Pappa.
-Hva er i veien? -Mattie. Vennen.
Nei. Ikke.
-Ikke prøv deg. -Mamma?
Gå og legg deg. Mamma og pappa snakker.
Krangler.
Nei, vennen.
Legg deg igjen. Vi sees i morgen.
Gå nå.
Gå.
Det er det siste minnet hun får om deg.
-Jack… -Ha det klart for deg.
Klart. At du ikke er velkommen her.
Og det blir du aldri igjen.
Du kan ikke holde meg unna henne.
Bare se.
Du må gå.
Nå tuller du. Hva er dette?
Det er handledag.
Tenkte jeg skulle spare deg for bryet.
Ikke prøv å gjøre det normalt for å innynde deg.
Det er for sent til det.
Hva enn du synes om meg, og det jeg har gjort, Clauds…
Du skal vite at jeg ikke drepte Dylan. Jeg elsket ham.
Vi skulle starte et liv sammen.
Og forlate meg, pappa og alle andre?
Fint at du følte for å klare opp i det.
Hør her.
Jeg innrømmer at jeg har gjort feil.
Jeg har stelt i stand masse rot,
men jeg ber deg høre på meg, Claudia.
Hele dette året har vært mitt farvel til deg.
Jeg ville du skulle vite at du kan få ditt eget liv,
uten oss, uten pappa, og alt som har skjedd.
Så på min egen måte
prøvde jeg å være litt mykere, snillere.
Det var du som oppmuntret meg til å gå etter Beau, ikke sant? Ikke Leni.
Ja.
Hvorfor skal jeg tro deg nå?
Du har løyet i årevis.
Du har betydd trøbbel siden vi var små.
Du gjorde dette mot meg!
Det er ikke sant.
Det var ikke meg.
Det var Leni.
Denne er min!
Nei, min har en annen knapp som mamma sydde på. Din har ikke det.
Kutt ut, dere to!
Det var derfor jeg ville at dere skulle skrive navn på.
Gina!
Hun kommer til å tro det var deg, Gina.
Men det var deg, Leni.
Ingen kommer til å tro det.
Jeg må være deg en stund.
Vi ville ikke at folk skulle vite at vi byttet.
Jeg trodde Leni gjorde det for å beskytte meg.
Det jeg ikke forsto den gangen,
var at for resten av livet ville den løgnen
sette opp en mur mellom oss.
Og så da? Hvem bryr seg om hvem av dere som dyttet meg?
Du fortjener sannheten.
Du har sittet på hemmeligheten hele livet vårt,
og bare når du er i ferd med å havne i fengsel,
velger du å si sannheten.
Faen ta deg, Gina!
Du har rett.
Du kan ikke gi Leni skylden for det, kan du vel?
Du.
Hør her…
Takk for at du kom.
Hvem er du?
Jeg vet det. Håret, klærne, navnet.
Det har ikke noe å si.
Det var personen inni, og det var meg.
Jeg startet ikke brannen, og jeg drepte ikke Dylan.
Du må tro meg.
Jeg vil tro deg, men…
Jeg kan fortelle deg alt.
Innrømme alle de fæle løgnene jeg har fortalt i årenes løp,
de små bedragene som førte til større bedrag.
Jeg kan si det til alle.
Men det hjelper vel ikke?
Folk får bare større grunn til å stirre.
Og det gir jeg dem ikke.
Jeg kan ikke.
Så…
…hemmeligheten er bevart.
Jeg drepte ikke noen.
Om det betyr noe,
tror jeg ikke du gjorde det.
Men jeg vet ikke hvordan jeg kan hjelpe deg.
Jeg tror ikke noen kan det.
Jeg håper du ikke forsvinner,
for det løser aldri noe.
Pappa.
Ja. Jeg kommer straks.
Pappa?
Herregud. Pappa!
Hva skjedde? Går det bra?
Gina…
-Herregud. Pappa, snakk med meg. -Jeg kan ikke.
-Snakk med meg.
-Her. Jeg er her. -Er det deg?
Ja. Jeg er her. Sett deg opp.
Jeg må ringe nødnummeret.
Nei, vent.
Jeg må si dette. Du må høre det.
Greit. Hva er det?
-Unnskyld. Jeg er lei for det. -Hva?
Det ordner seg, pappa.
Jeg vet at det var deg.
For alle de årene siden.
-Hva? -Jeg burde gitt deg hjelp.
Jeg burde sendt deg til noen.
Hva prøver du å si?
Et barn burde ikke måtte se det.
Du skulle ikke være der.
-Visste ikke hva jeg skulle gjøre. -Pappa.
-Det ødela livet ditt. -Hva da?
Ingenting ødela livet mitt.
Å se moren din sånn.
Det var det hun ville. Forstår du?
Hun hadde det så vondt. Det var derfor…
Hva da? Pappa?
Epleblomster.
Du husker vel at det var epleblomster overalt?
Pappa.
Den våren, alle sammen
samlet.
-Pappa. -Blomstene falt.
Jeg forstår ikke.
Pappa?
Vær så snill, pappa.
Pappa.
Gina.
Hva er det?
Ro, ro, ro din båt Ta din åre fatt
Nei! Du skal vente på at jeg er ferdig, og så begynner du.
Hva driver tøysejentene mine med?
Gina, hopp av søsteren din sitt fang, og kom og spis.
Victor! Claudia! Det er mat!
Dessert først, og det må være gulrotkake.
Dessert først? Tror ikke det, frøken.
-Hva tror du? -Det er min fremste regel.
Han er død.
Han er borte, Leni.
Hva?
Pappa.
Har du ringt nødnummeret?
-Nei. -Hva?
Det er kanskje tid enda.
Nei. Det er over.
Nei. Jeg…
Jeg fikk ikke ta farvel.
Det ble ikke noe farvel.
Han snakket om noe han trodde jeg forsto, men jeg gjør ikke det.
Greit…
Vi må ringe sykebil og få orden på historien.
Hvilken historie?
For mange følger med til å forklare enda et lik.
La oss legge en plan for å redde oss.
-Nei! -Du og jeg.
-Det holder! -Vi har gjort det før.
-Vi kan gjøre det igjen. -Slutt!
Jeg vil ikke være med på noe du gjør!
Du drepte Dylan.
Du ville ikke gjort det.
Bare se!
Hvorfor drepte du ham?
Ville ikke gjort det.
Slutt! Jeg var med ham. Han sa det.
Hva gjorde han deg?
Han angrep meg.
Det var selvforsvar. Han var voldelig, Gina.
Jeg elsket ham.
Han var så snill med meg.
Og du tålte ikke at jeg hadde lykke uten deg, så du…
Faen!
-Nei. -Helvete.
Stedet brenner ned. Hjelp meg med å få pappa ut.
Nei, nå gjelder det. Vi holder sammen, som alltid.
Jeg gir ikke slipp på deg.
Leni!
Hvorfor forstår ikke folk dette?
Hvorfor forstår du ikke at jeg er mer glad i deg enn noe annet?
Tekst: Heidi Rabbevåg