EN NETFLIX-SERIE
Gina.
Lyssna på mig. Du måste bort från henne.
Vad hon än säger, lyssna inte.
Åk bara.
-Vi åker tillsammans. -Lova mig.
Åk din väg!
Sluta! Dylan! Sluta!
Du vet det Leni vill att du ska veta.
Du vet inte sanningen.
Okej, Gina. Berätta sanningen.
Min mamma var den enda som såg skillnad på oss.
Men när mamma dog förändrades nåt i Leni.
Hon slöt sig.
Så här är det. Jag såg henne aldrig gråta.
Inte på begravningen.
Inte dagarna eller veckorna efter. Aldrig nånsin.
Missförstå mig rätt, vi stod varann närmare än nånsin
och vi lärde oss att tillsammans…
Leni!
-Ja? Vad vill du, Claudia? -Ja? Vad vill du, Claudia?
…hade vi makt.
Och när det blev stora problem…
Gina!
Kunde bytet rädda oss.
Eller det var vad Leni sa.
Gina, din syster, Claudia, är allvarligt skadad.
Berätta bara sanningen.
Det var så jag fick skulden, fast det inte var jag.
Vi började byta på riktigt när vi var i tonåren.
Jag gick igenom min punkfas
och Leni gick igenom sin tafatta fas.
Vi bytte jämt i skolan.
Ibland bara för att byta danspartner.
Leni och jag delade på allt.
Vi delade även på Jack.
Gina!
Jag har dig. Jag hjälper dig. Är du okej?
Ja.
Inget som gör ont?
Är du okej?
Hon mår bra.
Jag har gjort henne tuffare.
Det är min tur.
Jag hjälper dig upp.
Är du okej?
Jack, Leni och jag var tajta ihop.
Tills vi inte var det.
Jag behövde nån som var min.
Jag behövde…
Mitt eget liv.
Är den bra, Jack?
-Ja, låter bra. -Häftigt.
Där är den där killen.
Du menar femte lektionen historia, G?
Jag ska spela låten igen.
Din syster verkar spänd.
Hon är okej när man känner henne.
Jag kan väl lära känna dig istället?
Det är typ samma sak.
Nej, det är det inte.
Du är inte som hon.
Den sommaren och hösten,
jag minns varenda dag.
Alla promenader.
Alla kurvor på alla vägar.
Precis som jag minns kvällen på halloween.
Okej.
Vad var det?
Jag vet inte.
Det är nån här inne.
Det är ingen här.
-Ska jag kolla? -Snälla?
Det brinner! Fan! Det brinner!
-Gå! Jag tar honom! Gå! -Nej!
Gina! Vad händer?
Han är kvar där inne, Leni. Vi måste hjälpa honom!
Vi ses senare. Kom!
En man dog, Gina. Och Dylan stack.
Hur tror du polisen ser på det?
De utreder honom för mord, Gina.
Jag var med honom. Han kan inte ha gjort det.
Var du med honom hela tiden?
Varför stack han i såna fall?
Varför lämnade han stan?
Jag vet inte.
Det måste ha varit en olycka.
Olycka eller inte, en man dog, Gina.
Men jag älskar honom.
Nästa morgon var du borta.
Jag trodde du flydde.
Jag visste inte sanningen.
Jag visste inte vad Leni hade gjort.
Jag var ensam igen. Och Leni och Jack kom varann närmare.
Och när Leni gifte sig med Jack…
kändes det som slutet för oss, henne och mig.
Leni hade Jack för evigt
och jag måste klara mig själv.
Jag fick ett stipendium på UCLA.
I andra änden av landet. Jag tog det.
Ingen i LA visste att jag var dåliga Gina.
Jag var äntligen fri.
Men kände mig så bortkommen.
Jag började tappa kontrollen.
Jag fick ett sammanbrott på hösten andra året.
UCLA skickade mig till en läkare som jobbade pro bono.
Du har pratat om att vara hennes kopia, spegelbild, hennes jämlike.
Men nu återföds du som bara dig.
Charlie hjälpte mig att hitta mig själv.
När jag väl börjat berätta min historia, fortsatte jag bara.
Min avhandling i kreativt skrivande publicerades,
men det vet du. Du läste den.
Folk älskade historien om de två tragiska tvillingsystrarna.
Charlie var så stolt över mig.
Jag gjorde det.
Det är fantastiskt.
Du har bidragit till att jag gjorde det.
Jag är imponerad. Verkligen.
Vi borde fira.
Låt mig få bjuda dig på middag.
Han älskade mig för allt jag var och inte var.
Så både Leni och jag var lyckligt gifta
och vi blev gravida samtidigt.
Och av nån anledning trodde jag att det var bra.
Vi får vara tillsammans, G.
Vi får uppfostra flickorna tillsammans.
En i Mount Echo och en i LA.
Va? Vad menar du?
Planerar du att stanna där? Du kan skriva var som helst, G.
Jag gillar mitt liv i LA.
Och Charlie säger att jag behöver gränser.
Charlie känner dig inte som jag gör.
Han vet inte saker som jag vet.
Du behöver extra uppmärksamhet.
Jag är inte den personen längre.
Jag är starkare än du tror.
Okej.
Jag finns här när du behöver mig.
Jag förlorade barnet.
Efter missfallet fanns Leni där för mig.
Jag vet inte vad som hände.
Vi ska gå igenom det tillsammans.
Styrkan hos två.
Jag behövde henne.
Komma hem…
Skadad.
Hej, kul att du kom. Kom in.
Kul att se dig. Tack för att du kom.
Ja. Det är bara för några dagar.
Här är hon…
Mattie.
Att vara i Mount Echo gav mig en möjlighet att återanknyta med Leni.
Jag visste inte vad hon gick igenom.
Jag har den.
Leni! Herregud.
Så ja, vännen. Så ja.
Vad är det med dig? Man lämnar inte en bebis så där.
Det var bara några sekunder.
Leni.
Ibland önskar jag att hon bara skulle dö.
Du behöver hjälp. Okej. En barnflicka.
Jag har inte råd.
Charlie och jag betalar.
Jack skulle aldrig gå med på det.
Du måste göra nåt.
Hon drunknade nästan.
Det var…
Jag mår bra. Hon mår bra.
Hon hade aldrig drunknat.
Jag tror att du har en förlossningsdepression.
Jag kanske inte passar som mamma.
Säg inte så.
Så klart att du passar som mamma.
Det gör du också.
Leni.
Jag kan vara du ett tag.
Åka tillbaka till LA.
Du stannar här med Jack och Mattie.
-Så kan vi inte göra. -Jo.
Vi har alltid gjort så.
Vi är en, du och jag.
Hon är vår.
Jag stannade ett par veckor och hjälpte Leni.
Åtminstone var det så i början.
Ingen tyckte det var konstigt när vi gjorde om oss.
Samma frisyr? Det är en tvillinggrej.
Mattie tog sina första steg.
"Leni" och Jack firade.
"Gina" började älska uppläsningar med frågestunder och allt sånt skit.
Och Mattie växte. Och Jack var en perfekt far och make.
Charlie var alltid otrolig,
briljant, ömsint, accepterande, förnuftig.
Vi bytte varje år på vår födelsedag.
Lämnade männen för en tjejdag,
åkte till salongen, undersökte våra kroppar efter prickar.
Det blev en ritual.
Som riterna i en kyrka man glömt att man har grundat.
…det dröjer inte länge förrän hon rider i skogen
som vi gjorde.
Ja.
Hon älskade förskolan i år, men hon ser fram emot första klass.
Du vill inte åka tillbaka till LA.
Jag är förvirrad.
Jag förråder dem jag älskar.
Eller räddar dem.
Vi räddade ett liv.
Vi räddade två äktenskap.
Men vad gör vi nu?
Vi lever två otroliga liv.
Ska vi berätta för Mattie?
Varför skulle vi det?
Det här fungerar för oss. Det här är vi.
Du har ett fantastiskt år framför dig i LA. Allt är ordnat.
Sätt på dig Ginas kläder. Killarna väntar på oss.
Jag är Gina.
I år är du det.
Men Leni tog alltmer kontrollen över båda liven.
Jag ska vara ärlig, Gina.
Vi älskade det nya konceptet.
Det var förbluffande, skarpt, modigt, så klart.
Det är fantastiskt.
Att berätta historien om ditt missfall och din återhämtning…
Det är en historia kvinnor behöver höra.
Vi planerar en stor första upplaga på 250 000 böcker.
Kanske tre.
Det sista jag vill göra är…
Vad i helvete, Leni?
Du har ingen rätt.
Du träffar pressen, fotograferas,
går på marknadsföringsmöten, men du presenterar inte historien.
Framför allt inte den.
LENI - DU BORDE LÅTA HONOM ÄLSKA DIG. HAN FÖRVÄNTAR SIG DET.
Vi ses nästa vecka.
Hallå.
Varför har du varit i det huset varje torsdag i flera månader
utan att nämna det i dagboken?
Vilket hus?
Det du står framför just nu, Gina. Vad gör du där?
Yogaklass.
Jag vet att du ljuger för jag ringde nyss och avbokade alla framtida möten.
Vad fan, Leni?
Du behöver ingen psykolog, Gina. Du har mig.
Vad är det?
Jag kan inte…
Jag kan inte göra det igen.
Jag kan inte göra det.
Kan inte göra vadå?
Du, andas.
Det är för mycket.
Handlar det om boken?
Du vill inte berätta historien, eller hur?
Den är din. Ingen annans.
Det är mycket.
Skriv den inte då.
Ja, de…
De räknar med mig.
Nej. De är oviktiga.
Det viktiga är att du är lycklig.
Du. Vad det än betyder.
Jag är så jävla splittrad.
Förlåt.
Be inte om ursäkt.
Det är okej att var splittrad. Jävligt splittrad.
Jag dömer dig inte.
Jag började att planera.
Jag behövde pengar.
Pengar som Charlie inte skulle sakna.
Gina har fallit för Jack. Jag ska försöka vinna henne tillbaka.
…jag märker att hon tänker på honom…
…en annan doft än Ginas.
…att först märka…
…genetiskt identiska, men… en annan doft.
Leni låtsades…
Sex med Leni är ohämmat.
DELAD
Vårt äktenskap… Vi.
Älskar…
du mig?
Eller tyckte du bara att jag var fascinerande en gång i tiden?
Det kan vara båda.
Nej. Det tror jag inte.
Jag är väldigt, väldigt besatt av dig.
Och, ja, fortfarande fascinerad.
Och jag kommer alltid att älska dig som du är. Som du kom till mig.
Gina, gå bort från fönstret.
Vi måste få det här gjort innan killarna kommer.
-Mer vin? -Ja.
Du verkar lugn, Gina.
Är det dåligt?
Nej, det är bra. Det har varit ett tufft år.
Jag har inte alltid vetat vad du gör.
Trots dina ansträngningar?
Vad ska det betyda?
Ingenting, jag mår bra.
Jag har haft ett genombrott. Med boken.
Tack och lov.
Om jag måste ägna ett år till med att låtsas skriva…
Jag älskar dig.
Det vet du väl?
Jag har alltid älskat dig. Kommer alltid att göra det.
Säkert att du mår bra?
Jag mår bra.
Jag ser fram emot mitt år i Mount Echo.
Åka hem.
Bra.
PLATTSVILLE SIMHALL
De är så små men med stora personligheter.
Ja, eller hur? Det är som att de föds färdigformade.
Tror du att de har dykkurser för vuxna här?
Vi ska åka och dyka på nästa semester.
Prata med min kusin. Han är tränare här.
Din kusin?
Du kanske minns honom.
Han och Gina umgicks en del då.
Det är okej. Vill du ha en handduk?
Att täcka dig med? Är du okej? Bra.
Håll det jämnt. Vi vill ha elegans före snabbhet.
Händerna behöver inte komma upp ur vattnet.
Bra flyt, hörni. Så där ja.
Dylan James.
Det ser bra ut.
Vi ses imorgon. Kom i tid.
Man måste ha respekt för allt. Gå hem och sov.
-Vi ses. -Bra gjort.
Bra gjort.
Hej. Dylan.
Leni.
-Det var länge sen. -Ja, kul att se dig.
Du ser bra ut.
-Hur mår Gina? -Hon är i LA.
Ja, hon är författare nu.
Ja. Jag läste hennes bok.
-Gjorde du? -Självklart.
Hur mår du?
Vad har du haft för dig?
Inte mycket. Jag var borta ett tag, men nu är jag här.
Ordnar upp mitt liv. Bor hos farmor.
-Georgia. -Ja.
Hur mår hon?
Jag måste gå.
Hälsa Gina från mig.
Vänta. Erbjuder ni dyklektioner för vuxna?
Jag vill lära mig fridyka.
Nej. Inte här.
Det gör vi vid kusten.
Men fridyker du?
Ja. Jag är certifierad och allt.
Då kanske du kan lära mig.
Privat.
Jag måste hem till Campbell. Ett av hans ston ska föla.
Jag kör Mattie till simlektionen.
Middagen blir lite sen.
Jag kan lära Mattie att simma.
Du har inte tid, Jack.
Du, det nya fölet,
jag såg inga papper.
De betalar kontant.
Det måste ändå finnas papper. Om inte…
Vi behöver pengarna.
Den nya taxeringen, skatten har fördubblats. Du vet det.
Det här eller sälja mark.
Du, Charlie och Gina…
Prata inte med mig om Charlie. Jag behöver inte hans pengar.
Vill du hellre förlora marken?
Jag tänker inte förlora marken.
Jag gör det som krävs.
Det här är vårt hem.
Ditt, mitt, Matties.
Vårt hem kan vara 40 tunnland mindre.
Nej. Vi skyddar den här egendomen.
Charlie har gott om pengar. Han har familjepengar.
Ja, jag vet. Till alla hans lyxresor.
Som kostar oss massor.
Betalar vi för middagar och andra dyra skitsaker,
bara för att hålla jämna steg med din syster och hennes man?
Det är för mycket.
Tänk att du kände så.
Lev jetset-livet du.
Jag gör det inte mer.
Jag stannar och tar hand om gården.
Det duger åt mig.
Det duger åt mig med. Alltid.
Det har inte känts så på länge.
-Hur länge? -Nittiotre sekunder.
-Va? -Ja.
Det är bra.
Jag har övat.
Det är imponerande.
Vattnet i Lake Tahoe är så mycket kallare.
Vi kanske ska testa i havet.
Det tar en halv dag dit.
Jag kan om du kan.
Okej. En omgång till?
Ja, tack.
Modigt.
Vad gör du, Leni?
-Vad menar du? -Du vet vad jag menar.
Tar en drink.
Med en gammal vän.
Sen när är vi vänner?
Vi skulle kunna vara det.
Hör på, jag…
Jag vill inte göra nån besviken
eller såra nån, men…
Jag är inte på rätt plats. Så…
Var är du då?
Fångad i mina egna dåliga val.
Okej.
-Varsågod. -Tack.
Vet du vad jag menar?
Jag är expert på dåliga val.
Jag försöker bryta den vanan.
Förlåt. Det här är…
Det här är inte roligt.
Det är okej.
Det är äkta. Det är bättre att vara äkta.
Är det?
Alltid.
Jag klarar det inte.
Vi har för mycket bagage.
När du förstörde mitt förhållande med Gina,
visste du exakt vad du gjorde.
Va? Morgonen efter branden?
-Det var en hemsk dag… -Skitsnack.
Jag åkte för att skydda Gina, som du sa.
Du kom till mig och
sa att snuten trodde att det var jag och Gina
och att jag måste sticka för att undvika uppmärksamhet.
Och tiden gick. Och jag hade ett skitliv.
Och det slog mig att du kanske var avundsjuk på det vi hade.
Du kanske bara ville ha bort mig.
Nej.
Men att se på dig nu. Träffa dig.
Det är för komplicerat.
Förlåt.
Dylan!
Snälla, vänta.
Minns du när vi var 16 och kysstes första gången?
Vi har aldrig kysst varann.
Jag är inte Leni.
Jag är Gina.
Håll käften för helvete.
Det här är lågt även för dig.
En hök svävade ovanför oss
och vi sa både att vi ville vara som den. Flyga fritt.
Och solen gick ner
och jag sa att jag måste åka och du frågade…
Om jag fick kyssa dig.
Du var så fin som frågade mig.
Nej. Det är inte du. Det var Gina.
Nej. Jag hade en vattendroppe på nästippen
och du torkade bort den innan du böjde dig fram.
Och jag glömmer det aldrig.
Gina kan ha berättat allt det.
-Gina? -Ja.
Du vet vad Leni vill att du ska veta.
Du vet inte sanningen.
Okej, Gina.
Berätta sanningen.
Tack.
Vad är det?
Visste du att viktorianerna hade ett blomsterspråk?
Och att varje blomma betyder nåt?
Det har jag hört.
Den här…
Den betyder äkta kärlek.
Jag tar den.
Tror du att den är klar?
Prinsessan Mattie och hennes raket.
Jag ska fixa din krona.
-Okej. -Okej. Hämta korgen med sjalarna.
Har man sett.
Tack för att du passar henne.
Jag uppskattar det.
-Ska du på din dyklektion? -Ja.
Varför är du så uppklädd?
De där lektionerna har pågått i flera veckor. Vad är det med dig?
Du kanske ska gå med i en dejtingapp.
Vad är en dejtingapp?
Fråga moster Claudia om det.
Godnatt, vännen.
Hejdå, mamma.
Lindy är så spänd på att bli första bebisen på Jupiter.
Följ med mig.
Jaså? Vart då?
Jag har valt en stad.
Jag har en kontakt i LA som kan ge oss födelsebevis,
pass, allt som vi kan behöva.
Jag försöker fortfarande ordna mitt liv.
-Här? -Ja.
Vill du verkligen vara här efter allt de gjorde mot dig?
Vi börjar om.
Varsågod.
Beställde jag fel? Jag byter den.
Det är inte kaffet.
Jag fattar inte att du gjorde det.
-Vi är vänner, Leni. Bästa vänner. -Va?
Låt Dylan vara.
Det angår inte dig.
Han är min kusin. Jag bryr mig om honom.
Din familj har jagat iväg honom förut, Leni.
Efter branden.
Jag tillåter inte att du gör det igen.
Ingen ska jaga iväg nån, Meg.
Okej? Det tillhör det förflutna.
Vi är vuxna nu.
Vi får en andra chans att lära känna varann.
Du vet hur det är att hitta personen som man är menad att vara med.
Du och Liss. Jag är glad för er skull.
Men Track och Jerry vet ingenting, eller hur?
Du säger inget.
Testa mig.
Jag älskar honom.
Det måste förbli en hemlighet.
Det är positivt.
Nåja…
Okej.
Och det är inte Jacks?
Nej. Vi har inte haft sex på länge.
Vad vill du göra?
Jag vill att du ska välja här.
Så mycket av det som hänt oss två,
har vi inte kunnat påverka.
Jag vill att du ska ha sista ordet här.
Jag älskar dig.
En gång i tiden drömde jag…
om att rymma med dig.
Starta ett liv tillsammans. En familj.
Det var min dröm.
Det var min dröm också.
Och Mattie och Jack?
Jag förstörde det.
Jag älskar dem, men lögner är inte svaret, oavsett hur länge jag bott här.
Okej.
Vi kan inte vänta till födelsedagen.
Vi måste åka snart. Innan det börjar synas,
Vi behöver pengar.
Kan du få pengar från LA?
Nej. Charlie innehar alla konton.
Han har koll på allt. Vartenda öre. Han skulle märka.
Och pengarna från boken?
Det var väl en bästsäljare?
Det var en litterär bästsäljare. De pengarna är borta.
Men jag har en idé.
Ett sätt att få pengar nu.
DU FÅR BÅDA LIVEN VÄLJ
Zelda!
Förlåt, vännen.
Det skulle aldrig ha blivit så här.
Gina?
Jag behöver hjälp.
Herregud.
Du mår bra.
Jag var vilse där ute så länge.
Det är okej.
Jag visste inte ens om du levde.
-Jag måste skjuta Zelda. Hon sprang iväg. -Så ja.
Det är okej, så länge som du är det.
Bebisen mår bra. Okej?
Jag tog mig till stugan. Jag såg dig med Leni.
Ja, jag ville kolla hur mycket hon visste.
Ja, men hon stal passen och biljetterna.
Helvete!
Jag borde inte ha tittat bort.
Förlåt.
Vad ska vi göra?
Åka iväg och aldrig se tillbaka.
Jag ska gå på festen. Ta farväl.
Okej?
Tårtan var fin.
Ja, det var den.
Titta på månen. Visst är den fin?
Jag vill inte.
Jag är arg på fru Måne.
När mamma saknades, sa inte fru Måne att hon mådde bra.
Men det har löst sig.
Eller hur? Hon mår bra.
Fru Måne är snäll, men du behöver henne inte, eller hur?
Personer som du älskar, som inte är vid din sida,
de lever i ditt hjärta.
Som du och jag.
När jag är långt borta från dig.
Så har jag dig här.
Kommer du att ha mig här?
Ja? Okej.
Vad gör du här, Gina?
Vår plan var att träffas här.
-Var är Dylan? -Du ringde och ändrade planen.
Du ska vara i stugan.
Nej, det är Leni. Herregud.
Dylan?
Herregud.
Det är okej.
Vi ska till sjukhuset. Kom.
Ingen fara. Jag har dig.
Gina.
Lyssna på mig.
Du måste bort från henne, vad hon än säger.
Lyssna inte.
-Åk bara. -Nej.
-Vi åker tillsammans. -Lova mig.
Du och vår bebis, åk iväg!
Nej! Vi är nästan vid sjukhuset.
Det gör ont som fan.
Herregud!
Nej. Älskling!
Dylan! Sluta!
Vi är nästan framme. Håll ut.
Sluta, Dylan!
Nej.
Nej!
Helvete!
Adjö, min älskade.
Undertexter: Monika Andersson