Tidigare i Dead Ringers...
Jag hoppas att du är snäll mot våra Mantle.
Bara en smörartikel, va?
Det är omöjligt att förklara vårt förhållande.
Det säger ni?
Jag lärde mig att bara vilja ha det du ville ha.
Centret, graviditeten.
Vad var poängen om du tänker överge mig?
Jag trodde att du inte drack längre.
Vad är det för Frankenstein-skit du sysslar med?
Du har för fan odlat bebisar i snart tre månader.
Var är din syster? Det är synd bara.
Hon är min favorit.
Nån gammal dam. Hittades på ett tak på den byggnaden.
Hon hade legat där i evigheter.
Jävlar.
Genevieve, jag har lämnat henne.
Beverly.
Hon finns inte.
Beverly!
- Gå inte. - Beverly.
Hej, Beverly.
Godmorgon.
Hej, Beverly.
Godmorgon.
Behöver du nåt är det bara att trycka på knappen på ditt armband
så kommer nån så fort som möjligt.
Är du okej?
Ja.
Vi använder avancerad telemetri som utvecklats här i vårt forskningscenter.
Vi kan observera mor och barn utan ingripande.
Martha, det är mamman, behöver inte vara fastspänd vid en maskin.
Hon kan röra sig
och vi kan hålla ett öga på hjärtslag, andning, syrenivåer
utan att avbryta processen.
Lägg dig på rygg, Martha.
Pappa, gör dig redo.
Jag är här. Du är trygg.
Kom tillbaka.
Så det här är för att fira Beverly Mantle.
Det är en succé.
Mantle Parker Center är officiellt en succé,
och du står vid rodret, drottningen av det hela.
- Gör jag dig obekväm? - Se hur hon rodnar.
Älskling.
Vi tittade på siffrorna över nöjda patienter.
- Alla är bara så nöjda. - Galet nöjda.
Du gör alla nöjda.
- Jag... - Priset.
- Beverly ska få ett pris. - Heja, Beverly.
Labbet publicerar världsförändrande forskning varje dag.
Heja mig.
- Du skaffar barn... - Ja.
...med en jävla filmstjärna.
- Bäst att varva ner lite. - Inget dåligt händer på centret.
Kvinnor kommer in utan hopp,
och de är fulla av rädsla och panik, men du får den bara att försvinna.
Du gör allt bra igen.
- Jag tror inte att det är sant. - Okej.
Men om nåt händer som är svårt eller hemskt,
finns det system på plats.
Det finns stöd. Allt är så instinktivt, så smidigt.
Det är så jävla lönsamt.
Det är precis vad du ville, Beverly.
Ja.
Allt du nånsin velat ha.
Jag vet.
- För Beverly. - För Beverly.
Och för Mantle Parker Center.
Allt det redan är och allt det kan bli.
Varsågod.
Vi vill fortsätta med utbyggnaden av Mantle Parker Center.
Tre stater, i början av nästa år.
Bygga på framgången, hålla ångan uppe.
- Det är väldigt snabbt. - Det var alltid planen.
Det fungerar.
Håller du med?
Är du nöjd, Beverly?
Ja.
Jag är också nöjd.
Var är din syster?
Har du nån aning?
Har ni inte pratat?
Lillasyster.
- Har du det jobbigt, Beverly? - Lillasyster.
- Det måste göra ont. - Lillasyster. Kom tillbaka.
- Lillasyster. - Eller kanske inte.
Lillasyster.
-Lillasyster. - Det kanske är chocken.
-Lillasyster. - Livet är bättre utan henne.
Lillasyster.
Eller hur?
- Vi vill att du gör nåt. - Ursäkta. Ge mig en sekund.
-Är du... - Vill ni ge mig en sekund?
Varsågod.
Upp med dig.
Ner på knä.
Förlåt.
Silas Jordan ska snart publicera sin artikel.
Du ska veta att det fanns en version av artikeln
som i princip tog kål på allt.
Dig. Henne. Centret. Toms karriär.
Mitt rykte. Genevieves, genom samröre.
- Vi försökte slåss mot honom. - Skrämma honom.
Men ärligt talat, han har så mycket.
Och att publicera detta kommer naturligtvis att göra honom legitim igen.
Han pratade med era kollegor,
de säger att hon tar droger på jobbet, hänger i barer på rasterna.
Det är Alabama.
I ett stycke, som för övrigt är mycket välskrivet,
berättar han om hur de blir höga
i mitt vardagsrum innan hon förlöser mina syskonbarn.
Anar du vad vi var tvungna att betala min syster för att hålla tyst?
Hon blev som en inkontinent jävla Erin Brockovich.
Han har pratat med män som säger att hon får dem att visa kuken,
medan deras fruar är på andra sidan draperiet.
Ja, det fattade jag aldrig. Hur gör hon det?
De blottar sig för henne på jobbet
och ändå påstår de att de är offren?
Och så är det nån skit med nån död hemlös kvinna, som uppriktigt sagt...
Kände du till den döda hemlösa kvinnan, Beverly?
Beverly?
Inget av det behöver bli ett problem. Det kan hanteras
om vi skickar henne till rehab, håller henne ovetande.
Jag tvivlar på att nån har energin att krossa en lysande kvinna som din syster
på grund av nån ovärdig hemlös kvinna.
Och förresten,
så kostar de flestas tystnad långt mindre än man kan tro.
Säg att vi ger Joseph 10 000 dollar,
och säger att vi känner till hans sorgeknull med en hora efter 9/11.
Ska vi berätta för hans fru, medan vi ser hans kuk krympa?
Men det är egentligen sammanslagningen av alltihop.
Och vi vill att du gör nåt.
Nej.
Hej.
Hej. Hur är det?
Jag älskar verkligen din serie.
Det var rart sagt. Tack.
- Hej. - Vad heter du?
- Tara. - Hej, Tara. Jag heter Genevieve.
- - Ja. - Tror du att jag skulle kunna... - Självklart.
Får jag lite vatten, tack?
- Hej. Lammet smakade faktiskt inte bra. - Kommer du verkligen inte tillbaka?
- Ett vackert djur. - Det är en rolig serie.
Är du gammal nog att se den?
Men ovärdigt behandlat.
- Mina barn får inte se den. - Och...
- Du är min favorit. - Jag kan smaka det.
- Jag ska göra en film. - Jag känner skammen.
- Det är i Kroatien. - Snälla, hämta vattnet.
- Häftigt. - Och sen bara vara hemma.
- Tvillingar. - Så häftigt.
- Så spännande. - Tack så mycket.
Din familj undrar nog vart du tagit vägen.
Det var så fint att träffa dig. Trevlig kväll.
Hej då.
- Gör det dig inte vansinnig? - Nej.
Han är rik nog för att stänga centret, starta en rättsprocess,
sätta din syster i fängelse.
Och vi bestämde oss för att ingripa.
- Vad betyder det? - Vi pratade med honom.
Gav honom bränsle för att förgöra henne.
Ni allihop?
- Allihop? - Ja.
Det var inte svårt, Beverly.
Vi vill att du håller tal på prisutdelningen.
Silas kommer att vara där.
Du måste helt ta avstånd från din syster offentligt.
Du måste tillkännage det innan han gör det.
Du måste krossa henne.
- Det kan jag inte. - Du måste.
Beverly.
Beverly, jag var tvungen.
Hon är alltid här och överallt, Beverly.
Hon kommer alltid att vara det om vi inte gör nåt. Jag var tvungen.
Hej, tjejer. Säger bara hej.
Hallå.
Hej. Det är mamma.
Mamma här. Fick ni mitt samtal?
Det ska bli spännande att träffa er
och se hur ni har det.
Hej, töserna! Det är mamma.
Hej, flickor.
Här är vi.
Ring mig. Mamma saknar er.
Er pappa och jag mår bra. Hoppas ni mår bra.
Mamma saknar er.
Allt är bra, så det är ju bra.
Hej, flickor.
Hej. Det är bara jag, mamma. Älskar er båda två.
Mamma saknar er.
Hej, flickor! Ville bara höra av mig.
Lily har ett självskadebeteende.
Och förra veckan kom jag hem,
och vi åkte till akuten.
Jag antar att jag inte känner att...
Vi känner inte
att hon får den hjälp hon behöver.
Lily?
Jag vill inte.
Hon känner likadant.
Det är bara ett hemskt misstag som jag inte vet hur jag ska göra ogjort,
jag måste få det ogjort.
Jag måste gå tillbaka till det hur det var.
Till början.
Jag skulle ju bli glad.
Jag skulle känna mig lycklig.
Jag förstår.
Inget är lika bra. Jag vet det.
LIllasyster.
Kom tillbaka. Lillasyster.
Mår du bra?
Vet du vad du ska säga ikväll?
Har du packat?
-Åker du? - Jag åker inte. Jag ska jobba.
- I fyra veckor? - Och då kommer jag tillbaka.
Du beter dig som om det inte är lång tid.
- Beter mig? - Jag är gravid.
- Beverly. - Jag vet.
Mitt jobb.
I kontexten av vårt förhållande,
av det jag ger upp för dig, vad jag har gett upp för dig...
- Vad har du gett upp för mig? - Ja, Beverly. Jag har gett upp.
Ibland... Jag har ofta gett upp saker för din skull.
Varför säger folk så?
att de ger upp saker för mig?
Hela vårt förhållande har handlat om Elliot.
Jag skulle önska att det inte vore så.
- Att saker och ting var annorlunda. - Skådespelerskan.
Jag skulle vilja att du väljer mig som jag väljer dig.
- Skådespelerskan. - Att vi var lyckliga.
Att du skulle välja att vara lycklig med mig.
Med våra barn. För fan. Varför är vi här igen?
Varför gör jag det här?
Vad fan tänker du säga ikväll?
Hej, flickor. Godmorgon.
Bara mamma.
Säger bara hej. Hallå?
Hallå. Hoppas ni båda mår bra. Er pappa och jag mår bra.
Allt är bra. Så det är väldigt bra.
Hej, det är mamma.
Mamma här. Fick ni mitt samtal?
- Hej, töserna. Det är er mamma. - Hej.
- Snälla, ring mig.
Du är väldigt begåvad.
- Mamma saknar er. - Jag är författare.
- Er mamma saknar er. - Just nu skriver jag artiklar.
Hej, flickor. Nåväl, här är vi.
Jag har skrivit om Mantle-tvillingarna.
...förbereder eller packar.
- Vad tycker du om dem? - Pappa fick sitta på resväskan
för att trycka in födelsedagspresenterna.
Lillasyster.
ELLIOT ÄLSKAR BEVERLY
Beverly Mantle.
- Tack. - Tack så mycket för denna stora ära.
Min syster och jag har arbetat ihop hela livet för detta ögonblick.
Och jag är så tacksam.
Jag är så tacksam mot min syster.
Min syster kan inte vara här ikväll.
Hon är sjuk.
Och det har hon varit ett tag.
Vi har inte pratat på sistone, vilket har varit smärtsamt.
Och...
Lillasyster.
Jag har nyligen fått veta
att min syster har ett beteendemönster som...
Lillasyster.
Tja, det kan beskrivas
som kränkande, destruktivt,
olagligt.
Nej. Inte beskrivas. Det räcker inte.
Inte bra nog. Min syster har varit kränkande, destruktiv.
Hon har äventyrat liv på de mest allvarliga och skrämmande sätt.
Och Mantle Parker Center strävar efter att göra ett arbete
som är banbrytande men hoppfullt.
Radikalt men tryggt.
Och priset här ikväll återspeglar det,
och jag kommer inte att äventyra det.
Så, framöver,
kommer Elliot Mantle inte ha nåt att göra med Mantle Parker Center
och Mantle Parker Center, inget med henne att göra.
Tack så mycket. Tack.
Lillasyster.
Grattis. Det var ett bra tal.
Grattis till det prestigefyllda priset. Alla är så stolta.
Det är Karlovich-priset. Ja. Det är det bästa.
Alla känner till Tonys, Grammys och Karlovich.
Jag ljuger. Ingen vet vad fan du vann.
Är det superviktigt? Det känns som det.
Grattis, Beverly. Jag är supertaggad för din skull.
Ursäkta mig. Kan jag få lite vatten, tack?
Ursäkta?
- Vatten. Tack. - Visst, inga problem.
Vatten, vatten, yoghurt, schema, pasta, pasta, basilika.
Du vet, jag älskade verkligen att vara med vid middagen häromkvällen.
Att få lysa.
Eller hur? Och vara smidig, briljant och framgångsrik.
Och att inte vara nåns driftkucku.
Vilken klyscha. Min fru tycker inte att jag är en nolla.
Mina barn tittar inte på mig som om jag var täckt av
ett fuktigt lager av patetisk jävla ömklighet.
Och allt som krävdes
var att köra över den mest fenomenala person jag nånsin känt.
Och stjäla hennes arbete.
Och hennes labb och allt hon nånsin jobbat för.
Och hoppas att hon dör
så att jag kan fortsätta vara en relativt okej sorts människa
istället för en enda soppa av misslyckande.
Det du just gjorde tar kål på henne.
Det vet du väl?
Du gjorde detta. Du startade det. Du satte igång det.
Hon hade klarat sig om du inte övergivit henne.
Alla Elliot-fiaskon går att fixa om du är där.
Okej. Det här håller inte, Tom.
Det vet hon nog inte. Du ordnade det inte så.
Hon är en sjabblare. Hon sabbar allt.
- Det är inte sant. - Jo.
Du vet att det inte är sant.
- Allt hon gör är för dig. - Ja. Tja, jag bad inte om det.
Det är inte heller sant.
Det är den lilla Mantle-lögnen ni kör med,
men det är bara inte sant.
Du är här tack vare dina val, inte tack vare henne.
Vad är din plan?
Ska du låta henne ruttna? Dö? Försvinna?
Medan du driver ditt framgångsrika förlossningscenter
får dina jävla barn, och bor i ert jävla hus lyckliga i alla era dar?
Jag föddes mitt i natten
och kom så snabbt att mamma gick in i ett chocktillstånd.
Och det var blod överallt, och senare den natten
dog hon och jag levde.
Jag var den sista av tre. Min mamma klev ner i badet.
Mina bröder sa att hon liknade en säl.
Min far hade hinkar med is som hölls mot hennes hals och panna.
Mina bröder slog av och på ljusströmbrytaren
upprymda, oförmögna att sova.
Och alla var lätta, var luft, var hopp, glädje,
tills min mamma höll sig i badkarskanten och blodet rann utmed hennes ben
och ändrade färg på vattnet,
och hon måste ha ansträngt sig för att förbli lugn. Och hon förblev lugn.
Förblev lugn för mina bröder, som bebodde så små kroppar,
trots att de var tvungna att åldras plötsligt.
De kom till sjukhuset,
med kaninöron i munnen, väntade de på mig.
Förväntade sig att vara där länge och sen...
Där. Man ger min far ett knyte.
Här. Ett knyte flicka. Ett knyte bebis.
Av lemmar. Av hud.
Blod. Kött.
Organ. Fingrar.
Och mina bröder körde runt här inne.
Där. Där jag inte var.
Min pappa säger att alla var snälla.
Att läkaren som berättade att mamma hade dött,
läkaren som berättade att hans några minuter gamla dotter hade dödat hans fru,
var väldigt ung.
Och att hennes händer skakade.
Han kom på sig själv med att titta efter läkaren i folksamlingar.
Visste inte varför.
Du liknar din mamma väldigt mycket.
Det är tanken.
Okej?
Nej.
Jag älskar dig. Jag älskar dig.
Jag älskar dig.
Lillasyster. Lillasyster. Lillasyster.
Lillasyster.
- Kom tillbaka till mig. - Lillasyster.
- Kom tillbaka. - Lillasyster.
Lillasyster.
Elly?
Greta?
Elly?
Elly.
Elly?
Elly.
Lillasyster.
Jag är här.
Kom och hämta mig.
Elly.
Helvete.
Du gjorde det för mig.
För oss.
De är vackra.
Tja, de är du.
De är perfekta.
Var kom du ifrån?
Du är så perfekt. Du är så ljuvligt perfekt.
- Jag är så ledsen. - För vad då?
Separation kan vara fruktansvärt.
Ja.
Ja, så är det nog.
Jag tror att jag är livrädd.
Jag med.
Du är väldigt vacker, lillasyster.
Det är du också.
- Elly? - Ja, Beverly.
Jag kan nog inte vara lycklig.
Jag har ansträngt mig så och har kommit så långt jag trodde var möjligt.
Med allt detta.
Bebisarna. Dig.
Sent ljust, tidigt mörkt, tröst
och din hand i min hand och känslan precis här under mina armar,
precis under mina armar, känslan av att just ha blivit uppfångad.
Kommer du ihåg när vi var 10 och vi badade
och jag inte kunde hitta dig, eller du mig?
Det var bara panik, det var kaos.
Jag kunde inte komma tillbaka till båten, eller så kunde inte du.
Vi skiljdes åt och glömde bort oss själva helt och hållet.
Det hände inte.
Nej.
Jag fortsätter att leta efter fönster, Elly.
Jag fortsätter att leta efter luft. Jag fortsätter att leta efter ljus.
Det är du.
Du är det. Jag hittade dig.
Jag har allt jag nånsin velat ha.
Jag kan inte andas.
Fiskekroken runt min midja drar upp mig när jag vill dyka ned.
Jag kan inte leva utan dig.
Men det behöver du inte.
Jag känner nåt som är så nära lycka, Ellie.
Jag måste klättra in i dig nu.
Det skulle bara finnas en av oss.
Du var alltid ett bättre jag.
Glöm inte det goda.
Jag älskar dig.
Lillasyster.
Det är dags att åka hem nu.
Lillasyster.
Det är okej.
Hjälp mig!
Kan nån hjälpa mig?
Hjälp mig!
Hjälp! Hjälp mig nån!
Du ska få hjälp.
Vi behöver hjälp.
Kan vi få hjälp?
Beverly.
Beverly, du kommer att klara dig.
- Bebisarna. - Bebisarna mår bra.
Vet du vad som hände? Kommer du ihåg?
Min syster.
- Din syster? - Hon hjälpte mig.
Hjälpte Elliot dig? Hur?
Hon skar ut bebisarna.
Har du ont?
- Får en läkare undersöka dig? - Det kan vi göra sen.
Var är din syster, Beverly?
Borta.
Vad menar du med borta? Borta var då?
Grattis, Beverly.
Oförskämda - Försumliga - Destruktiva Mordiska? och Briljantaav Silas Jordan
Hej, hej.
Ska vi åka?
Beverly.
Beverly?
Hej.
Ursäkta. Jag var på en annan planet.
Jovisst. Sömnbrist kan ha den effekten.
- Du fick barnet. Grattis. - Japp.
- Herregud. Du fick två. - Japp, de är två.
När vi sågs senast visste du bara om en.
Herregud. Det måste ha varit så smärtsamt för dig. Jag är så ledsen.
Vi undrade varför du försvann.
Jag hoppas att det är okej att säga,
men det känns som att det gav dig så mycket
att kunna prata om din systers död.
Det verkade frigöra dig på nåt sätt.
Var pratade jag om min systers död?
Du är trött.
Var pratade jag om min systers död?
I sorgestödsgruppen i Midtown.
Du började komma dit för ett par år sen.
Ja.
Min syster dog.
Jag vet.
Brukade jag
prata om hur hon dog?
Jag kan inte...
Jag är inte riktigt... Jag tror att det hade nåt med vattnet att göra.
Vattnet?
Ja.
Vattnet. Ja.
Det var så hon dog.
Ha en bra dag.
Vem var det?
Jag vet inte.
Hon trodde att jag var min syster.
Så trevligt att se dig igen, Beverly.
Vill du prata om din syster?
Undertexter: Sara Ritzén Awunor
Kreativ ledare Monika Andersson