V minulých dílech...
Můžu ji pro tebe získat.
Chtěla bys?
- Celou dobu jsi to byla ty, že jo? - Byla jsem to jenom já.
Jo, další podělanej potrat. Mrzí mě to.
Budeš mít miminko. Vyřeším to.
Moje sestra zemřela. Moje dvojče.
Nemůžeš mít všechno, co má tvoje sestra, jasný?
Nechci se znovu pokoušet o miminko. Ne tímhle způsobem.
- Kde je tvoje sestra? - Není tady.
Je to jako neustálé dělení se zbytkem a ty už tady skoro nejsi.
Zavři hubu!
Panebože, kde kurva je? Do hajzlu!
Omlouvám se, že jsem odjela.
Máš strach?
A ty?
Ne.
Asi je to hrozně hloupé.
Jenom jsem doopravdy, doopravdy šťastná.
PONDĚLÍ
CENTRUM MANTLEOVÝCH A PARKEROVÉ
-Šmankote! - To je ono?
Vypadá to jako vesmírná loď.
Božínku.
Panečku.
Fantastické.
- Ano. - Vážně uchvacující!
- Ano. - Nesmírně působivé.
Všude se píše „Mantle“.
Ano.
Všude po zdech a na všech věcech a...
Ano, to je to jméno. Naše jméno.
Myslím, že časem zjistíš, že bylo nejprve naše.
Mantle Parker.
Kdo je sakra ten Parker a o co mu s námi jde?
- To jsou sponzoři, říkala jsem vám to. - Moc hezké.
Dobrá práce, děvčata. Božínku.
Ty taky, drahoušku. Dobrá práce.
Jsi v pořádku, zlatíčko?
Ne.
Dobře. Tohle je fantastický prostor.
Jak byste takový prostor nazvaly, děvčata?
Možná skleník?
Je to atrium, tati.
Atrium.
Ello?
Božínku, copak se děje?
Je v pořádku, jenom je přepracovaná.
Vy obě, očividně.
Vůbec to tady nevypadá jako v nemocnici.
- Protože to není nemocnice. - Jistě. Samozřejmě.
Těhotné ženy netrpí žádnou chorobou.
Ano, to je zajímavý nápad.
Není to nápad, je to fakt.
Přijde mi to velice zajímavé.
Chápu to.
- Chcete tady provést? - Není třeba, drahoušku.
Vy nechcete vidět miminka?
- Jaká miminka? - Ta, co se tady narodila.
Co s nimi bude, až odtud odejdou? S matkami.
Vrátí se se svými dětmi domů.
Ano, to nejspíš udělají.
Zdravím vás.
SMRTÍCÍ PODOBA
Zdravím.
- Dobrý den. - Nazdárek.
Zdravíčko.
Tohle je Greta.
- Těší mě, Alane. - Ano.
- Lindo, zdravím vás. - Greto.
Nedáte si trochu anglického čaje?
To je velice milé, děkujeme. Ano.
Beverly o tobě pořád mluví.
Ne, nemluvím, to je někdo jiný.
Jak se vám líbil porodní dům?
Ano, je velice... Že, Alane?
- Ano. - Byla jsi tam,
- Greto? - Jasně.
Pak jistě víš, že je velice...
- Ano. - Není to nemocnice.
- Ne. - Hodně jsme toho viděli, že?
Spoustu krve, vnitřností a miminek.
Nic jsme pořádně neviděli. Nevadí.
Možná bychom se měli najíst.
Nechcete si jít lehnout?
Ne, díky.
- Jaký byl let? - Pořád nám něco dávali.
-Že ano? - No pořád.
Měl jsem dva takové malé pudinky a byly fantastické.
- To měl. - Pořád nás honili do jiných front,
- protože jsme stáli špatně. - To ano.
Dali nás do první třídy, k samým chytrákům.
Ano, upgradovaly jsme vám letenky. Tak to být mělo.
Myslím si, že můj upgrade nezafungoval.
To je vtipné.
Možná byste se měli trochu prospat.
Nepotřebujeme teď spát, Beverly.
Chceme se vidět s vámi. Roky jsme se neviděli.
Nebyly to roky.
Ale byly, čtyři roky. Že ano, Alane?
Říkáš to, jako by to byla desetiletí. Jako bychom vás
- celé dekády zanedbávaly. - Ne, tak jsem to nemyslela.
Vždyť pořád pracuješ.
Jo. Já vím.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Ty jsou pro vás.
Já jsem Genevieve.
- Genevieve! - Genevieve.
- Moc ráda vás konečně poznávám. - Fantastické.
Beverly říkala, že zahradničíte.
- Ale nepovídej. - Jsem ohromena, že o nás vůbec mluví.
Takže ty tady nebydlíš, Genevieve?
Mami.
Jistě, omlouvám se. Ano.
Ještě ne, ale pracujeme na tom.
- Byly jsme na pár prohlídkách. - Opravdu?
Našly jsme dům v Park Slope.
Nádherné podlahy, zahrada s třešněmi.
Přesahuje to náš rozpočet, Lindo, ale přišlo nám to jako to pravé.
To je vskutku ohromné.
Odpusť mi, prosím.
- Tvůj táta by z fleku mohl být dědeček. - Protože je starý?
Ne, má silnou dědečkovskou energii.
To teď máme jako předstírat, že už jdeme spát?
Chtějí mít večer pro sebe.
- Nejsem unavený. - Ale seš.
Pořád opakovala, že si máme jít lehnout.
Nasadila proti nám doktorku Mantleovou.
„Kompresní punčochy, naberte síly. Velice, velice, velice staří.“
Koukej. Kde se to tady vzalo?
Božínku.
- Kdo to udělal? - Nejspíš chudinka Greta.
Ale proč?
Protože ji za to platí.
Aby nám dávala oblečení do pytlů?
Vypadá to tady jako na místě činu. Někdo spáchal módní zločin.
Nech toho, Alane.
Pojď už, musíme se chovat slušně.
Mám o ty kalhoty docela strach.
Božínku.
Doufám, že bude celé po tobě. Celé po tobě a ani trochu po mně.
- Z toho je mi smutno. - Já z toho mám radost.
Mám velikánskou radost, Genevieve.
Roste ve mně naše rodina.
Jsem plná naděje.
Jen bych si přála, aby to ještě chvilku bylo jenom naše.
Zabila jsem ji.
Nebyl to sen.
Nezdála se mi.
Byly jsme ve vodě.
A byla tam loďka.
Celý den jsme plavaly.
Nemohla jsem ji najít. Nebo nemohla ona najít mě.
A od té doby jsem uvězněná někde na pomezí toho,
jestli chci nebo nechci být zase být úplná.
Jestli chci nebo nechci být něčí polovina.
Nikdy jsem se přes to nepřenesla.
ÚTERÝ
Kurva!
Budeme mít miminko, Beverly.
- Já vám. - Miminko.
- Já vím. - Miminko.
Ano. Miminko.
Zatracené miminko.
Miminko.
Miluju tě.
Bůh pohlédl na zemi a hle, byla zkažená!
Bůh Noemovi řekl: „Se všemi smrtelníky je konec.
Země je plná jejich násilí,
a tak je zničím i se zemí.“
Modleme se.
Beverly, co se stalo?
Stalo se to v atriu.
Bylo to její páté dítě.
Bylo to hrozně rychlé.
Byla úžasná, bylo to hrozně dojemné
a já jsem cítila hrdost, protože máte strach,
když ženu potká takový porod, že jí to bude připadat moc veřejné,
traumatické a jiné, než doufala. Ale ve skutečnosti to bylo velice osobní.
Neměla by ses jít převléknout?
Je to jenom krev. To se děje, když žena rodí.
Nemusí to být traumatizující.
Ano, to já vím, Beverly. Děkuji.
- Božínku. - Ano.
- Je hrozně dobrá. - To ano.
Koukejte, jak je dobrá.
- Je tak živoucí. - Co to znamená?
No, doopravdy vystupuje z plátna.
Je to opravdu výjimečné děvče, Beverly.
Doufám, že víš, jaké máš štěstí.
- Znáš mě. - Ano, to znám.
Budete to muset vypnout.
Ale no tak, pojď se pěkně koukat s námi.
Jsi moc talentovaná, drahoušku.
Nestává se ti, že bys zapomněla, kým jsi?
Co tím myslíte, Lindo?
Vždycky mě to o hercích zajímalo.
Musíš vkročit do života někoho jiného.
- Pojmout jejich... - To je pěkné slovo.
...život. A jsi v tom velice dobrá.
Děkuji.
Kdybych se musela stát někým jiným, bála bych se,
že dočista ztratím samu sebe.
Dobře, že to po tobě nikdo nechce.
Jsi ta nejvýjimečnější osoba, jakou jsem kdy poznala.
Panebože.
Nemůžeme mluvit o něčem zajímavém, ne o Genevieve?
Ello, nezlob.
Promiň.
Co bys...
Stává se to pokaždé.
Byla jsem hlupačka, že jsem si myslela, že to bude jinak.
Ne, to jsi nebyla.
- Mrzí mě to. - Beverly.
To nic, je to v pořádku.
- Je mrtvé. - Vždyť ještě nevíme.
Mrzí mě to.
Beverly.
Kolik týdnů?
Kurva. Elly.
- Sedm. - Elly, mrzí mě to.
V úterý by to bylo osm.
- Dobře. - Elly.
Šly jste do IVF, že?
Bylo to přes IVF, že? Takže IVF.
- Ne. - Bylo to IUI.
IUI?
Dobře. Šly jste přes IUI.
Dobře.
Na implantační krvácení je pozdě, ale je to v normě. Nějaké bolesti?
Ne, nic. Vůbec nic necítím.
Dobře. Jenom si... Nevypadá to na těžké krvácení.
Zatím jsi pokaždé potratila mnohem dřív než v osmém týdnu, Beverly.
Přijde ti to jiné?
Já nevím. Vůbec netuším.
Vůbec nic necítím, Elliot.
Lehni si.
Nic se neděje.
To nic.
Děkujeme.
Děkujeme, Elliot.
Gratuluji.
STŘEDA
- Takže... - Cokoli jen chcete.
- Ta krev. - Ano.
Pověz mi o tom.
- No... - Ano.
Dobré ránko, Beverly.
Jsi v pořádku?
Je mi kurva výtečně.
Vždycky byly takové. Nikdy nemáš jenom jednu z nich.
Nemohla bys zavřít klapačku?
Omlouvám se.
Promiň.
Elly, mrzí mě to.
Proč? Máš všechno, co jsi kdy chtěla.
Mám za tebe velikánskou radost.
Klidně můžeš být naštvaná.
To je od tebe velmi štědré, ale jsem v pohodě.
- Elliot, prosím. - O co prosíš, Beverly?
Kdo vás teď bude chtít?
Je to něco, co jsem hrozně dlouho chtěla,
aniž bych vlastně věděla proč. Něco, co chtělo moje tělo
a co opravdu chce moje partnerka.
Včera večer jsem to řekla Elliot,
řekla jsem jí to sama jenom tak v duchu,
protože mi přišlo, že jí musím říct, že čekám miminko.
A pak jsem...
začala mít pocit, že je strašlivě zklamaná.
Že je...
Že je naštvaná, protože jsem ji zklamala.
Jen mi...
Přijde mi, že jsem všechno pokazila.
Tím, že jsem tomu dala šanci. Myslela jsem, že štěstí je správná cesta.
Zamilovat se, pořídit si dítě,
vzpurně si začít budovat svůj vlastní život,
být kompletním člověkem.
Ale chybí mi.
Panebože.
Někdy mi připadá, že mělo zemřít jiné dvojče.
Zabírá to?
Pořád doufám, že když se sem budu pořád vracet, nakonec to zabere.
Že pocítím odpuštění. Vykoupení.
Prostě to, co cítí dobří lidé.
Co cítí dobří lidé?
Pokoj.
Amy má sedm. Alex má pět.
- Milá děcka. - Nepochybně.
Zvládají to mnohem lépe než já.
Dobře.
Totiž, nenávidí mě. Nikdy jsem tu pro ně nebyl.
Všechno jsem nechával na své ženě.
Byl jsem hrozný manžel. Podváděl jsem ji,
kariéra pro mě byla nadevše.
A teď jsem tady, ptám se na domácí úkoly
a snažím se zapamatovat si, která z nich hraje na cello
a kterou baví balet a keramika.
Neumím jim zaplést vlasy, jako to uměla ona.
Tvoje děti žijí v Anglii v 18. století?
Děje se ti to často?
Co?
Že ti lidé odhalují svoji duši.
Přísahají, že tě budou následovat, kamkoli půjdeš.
ČTVRTEK
Nazdar.
- Vejce byla senzační, mimochodem. - Tohle není příležitost ke sblížení.
Jen jsem chtěl poděkovat za pohostinnost...
Smířila jsem se s faktem, že už se nikdy neuvidíme.
Přijde mi, že byste to měl udělat taky.
PÁTEK
- Chybíš mi. - To je dobře.
Chtěla jsem ti dopřát trochu osobního prostoru.
Ne, to já nechci.
Chtěla bych být s tebou.
Někde jinde. Někde jinde, než tady. Nemůžu se tady volně nadechnout.
Jako by mě něco tížilo na hrudi, jako bych neustále měla knedlík v krku.
Chci ten dům s třešněmi a dřevěnými podlahami.
A s tebou u okna.
Dneska tě čeká ten konkurz.
Hodně štěstí.
Miluju tě, Beverly.
Ne.
Zdravím, Lindo.
Pardon.
Hledáte něco?
Ne, jen jsem...
- Chtěla jsem jim na zítra upéct dorty. - Jasně.
Dělávala jsem to, když byly malé. Pěkně každé jeden.
Řeknete mi, co potřebujete, abych vám to mohla sehnat?
Děkuji.
Co je?
Nic.
Jak to jde v kostele, Elliot?
Náramně, díky za optání. Jestli se je snažíš zabít,
nevystačíš si se syrovým masem, kofeinem a příležitostnou cigaretou.
Takže jsi všechnu tu vinu za vraždu staré paní zahnala modlitbami?
Sama jsi to říkala. Nikdy se to nestalo. Nikde žádné tělo.
Byla jsem zfetovaná. Teď už to chápu.
Takže nejsi vražedkyně?
Ne, vskutku nejsem vražedkyně.
To se mi ulevilo. Chvilku jsi kurva vypadala jako blázen.
Ukázalo se, že jsem kurva při smyslech. No není to nádhera?
Někoho jsem potkala.
Ano. Všichni jsme slyšeli, jak jste se onehdy potkali.
Omlouvám se. Když ono je to tak pěkné, nechat se pořádně ošukat.
Je to politik a zbožňuje mě.
Mluví se mnou takovým způsobem, že to zní jako poezie.
To zní hrozně otravně.
Nechceš, abych ti tam narvala ramínko?
Trochu se tam pošťourala? Shodila tě ze schodů?
Vzhledem k tvé historii by nás nikdo nepodezříval.
Ne, díky moc za nabídku, Elliot. Je to od tebe moc milé.
Takže tě ta herečka vlastně vůbec nezná?
Copak neví, jak moc se trápíš, sestřičko?
Netrápím se, Elliot. Jsem šťastná.
Možná jenom nevíš, jak takové štěstí vypadá.
Tak kdy jim to oznámíme?
Musíte jim to přece říct zítra, v neděli odjíždějí.
No není rodičovský týden pohádka?
Nemyslím, že jim to musíme říkat osobně.
Bože, ona bude tak nadšená. Ten její obličejík, musíte jí to říct.
A táta se z toho celý rozněžní.
Na zjištění pohlaví je ještě moc brzo.
Škoda, to by bylo super.
Do hajzlu, proč jste si to nenačasovaly líp?
Elliot, ještě nejsem připravená.
Kdo je otec?
Použily jsme Sammyho spermie, jestli se ptáš...
To je tak kurevsky chytré.
A IUI. Tak chytré.
Prostě jste to tam vecpaly?
Promiňte, jsem z toho tak hrozně nadšená.
- Nějaké další krvácení? - Elliot.
- Ne. - To je dobře. Zítra to bude osm týdnů.
Jak tomu budeme říkat?
Promiňte, nějak tomu pořád nemůžu uvěřit.
Promiňte.
Když se omluvíš dvacetkrát, přestane to kurva mít jakoukoli váhu.
Není žádné „my“, Elliot. Existuje my, ale jsme to my dvě.
My budeme mít miminko.
My jsme si našly krásný dům.
Doufáme, že k nám někdy zajdeš na večeři.
Dobrou noc, Elliot.
Jak to dneska šlo? Ten konkurz?
Vyhrála jsem ho.
Věděla jsem to.
Gratuluji.
Díky.
Asi je to hrozně hloupé.
Jenom jsem doopravdy, doopravdy šťastná.
Nazdárek, nazdárek.
Moje děťátko.
SOBOTA
Abych pravdu řekla, bylo jich na mě prostě strašlivě moc.
Dvakrát tolik, než mohl kdokoli čekat.
- To muselo být hrozné. - Která byla první?
Nemůžu uvěřit, že to nevím.
Ello se narodila jako první.
A přestala brečet, až když se k ní připojila její sestra.
A když Ello je pro vás Ello, jak říkáte Beverly?
Generálka žádnou přezdívku nemá.
Snažil jsem si vzpomenout a asi jsem vás naposledy viděl na Cambridge.
Ano, tak to holt bude.
Nicku, jak jde kampaň?
Dobře, díky za optání. Hodně na ní dřeme.
Jak se vám daří?
Nepotřebujete opusinkovat miminka? Máme jich dost na půjčení.
- Miminka bohužel nejsou ideální voliči. - Docela dobře.
Raději opusinkováváme voliče mezi 30 a 44 lety
- bez vysokoškolského vzdělání. - Co ty?
Nestěžuju si.
Vaše dcery se mi postaraly o výdělečné zaměstnání.
- O tom na veřejnosti nemluvíme. - Běž do prdele.
Posaď se, Greto.
- Proč ne? - To nic, děkuji.
Ta pomazánka je výtečná. Díky, že jste na mě myslela.
Nikdo mi neřekl, že tady budete.
Chtěl jsem jen říct, že musíte být oba hrozně moc pyšní.
- To vskutku musíme, že ano? - Velice pyšní.
To nám všichni říkají celý život.
Ano.
Vaše děvčata jsou úžasná. Co všechno dokázala.
Ano, ty úspěchy.
Moje děcka...
Nedokážu si to představit.
- Moje manželka říkávala... - Manželka? Ty máš manželku?
Zemřela, mami. Měl manželku, ale zemřela.
Ale ne, to mě moc mrzí.
To nic.
Ten tvůj rozhovor v Timesech.
Jo, to bylo náročné.
Jak jsi mluvil o imigrační politice
a jak tě kurevsky bere trest smrti?
Víš, oni to vždycky tak nastříhají, že to pak může působit...
Takže jsi nepoužil slovo „stáda“?
Ty žárlíš?
- V žádném případě. -Šukali jsme spolu.
- Pane Mantle, paní Mantleová... - Díky, Tome.
- Na univerzitě. - Ne, díky.
Nebylo to dobré.
- Pravda, ale stejně se... - Posaď se, Greto.
Taky jsme šukali.
- Nikdy toho nenecháš. - Taky pravda.
- Díky. - Bylo to skvělé.
- Podej si židli. - Ne.
Bylo to kurevsky skvělé.
- Taky se mi to líbilo. - Nebuď neslušná, Beverly.
To ty jsi neslušná. Greta dělá svoji práci.
Nechce svůj volný čas trávit s tebou.
- Beverly. - Omlouvám se.
Díky moc, Lindo, ale to nic.
Možná bychom si měli udělat hafo děcek.
Možná.
Něco z těch úchvatných slabin vyždímat...
Zašli jste si někam, dokud jste tady?
Mít dům plný nervózních, přehnaně motivovaných děcek.
Vyrobíme si vlastní armádu!
Panebože.
- Co? - Ello.
Ne, co jako?
- Elliot. - Můžeš laskavě zavřít hubu?
- No tak, Elliot. - Elliot.
Takže váhu to má jen u tebe?
Důvod k radosti jenom tehdy, když to uděláš ty?
- Tohle s ní řešit nebudu. - No tak.
Ne všechno, co dělám, se týká tebe a kurva tebe.
- No tak. - Jste spolu jenom díky mně.
- Elliot. - Cože?
- Tohle bude senzace. - Co tím myslíš?
- Promiň, Josephe? - Co tím myslí?
Jedno dvojče s televizní hvězdou, druhé s fešným politikem.
Nic z toho není zlé, chápete?
Kdy už půjdeš, Josephe?
- Jako fakt, kdy se zdekuješ? - Božemůj.
Porodní dům máme otevřený, díky za účast.
Jsi lidský ekvivalent oparu.
Beverly!
Nikdo se tě kurva nedokáže zbavit.
- Panebože. - Nedáme si kousek dortu?
- To zní fantasticky - Díky moc.
Elliot, co jsi tím myslela? My jsme spolu jen díky ní?
- Upekla jsem dva. - Gratuluji.
Životní příležitost, zápis do dějin.
Elliot.
- Hodně štěstí. - Sbohem, Josephe.
Nemůžeme toho nechat?
- Nechat čeho? - Běžte se všichni vycpat.
Měla jsi toho teď opravdu hodně a...
Pro Kristovy rány, ne! Elliot to zrovna nezvládá,
ale my ji všichni podpoříme,
dokud to nebude nezvládat dál a nebude se u toho chovat jak totální kráva.
- Jsem v pořádku, díky moc. - Dvě zkurvené čubky.
Jsem v pořádku. Jsem zamilovaná.
- Jsem v pořádku. - Odcházím, vy kundy!
Jasně, nebyla jsem. Nebyla jsem v pořádku.
Nebyla jsem na tom dobře. Možná jsem se trochu zhroutila.
- Správně. - Ale pak... Běž do hajzlu!
- Ale pak se kurva ani neotočím a hned... - Elliot.
Ty a tvá pubertální přítelkyně, kterou sotva znáš...
No dovol?
Co to má být, mimochodem? Máš nějaký otcovský komplex?
A ty? Většinou si vybíráš dospělé.
- Máš ráda dospělé... - Prosím!
Obětovala jsem tomu záměru a tobě celý svůj život.
Tobě a tomu záměru. Jaký to mělo smysl, když mě stejně
- nakonec opustíš? - Neopouštím tě.
Přijdu si docela opuštěná!
Nemůžeme toho nechat?
Všechno se v mém životě podřídilo tobě.
- Vzdala jsem se věcí. - V pohodě?
- Přestala jsem chtít cokoli pro sebe. - Elliot...
Naučila jsem se chtít jenom věci, které chceš ty.
To centrum, těhotenství.
- Super. - Bože.
- Co? - Panebože.
Čekají miminko.
Beverly je těhotná a mě se to vůbec netýká.
Je to pravda?
- Gratuluji. - Ticho.
Staneš se matkou, Beverly?
- Jak jste to dokázaly, co? - Musíš...
Mateřství není ani trochu jako tvá práce!
Co jsi tím myslela?
- Nebavíme se tady o mateřství. - Ale o tom já něco málo vím, Beverly...
Co jsi tím myslela, Elliot?
Dobře pro tebe.
Mohla bych se zapojit.
Ne, nemohla.
- Mohla! - Elliot?
Nejsi součástí mého života.
Jednou za pár let vás oprášíme,
abychom si dokázaly, že nejsme úplné sociopatky.
Občas použijeme systém poptávky a dodávky. Chtěla tě, tak jsem tě dostala.
Ten bar, ten polibek. O nic nešlo.
Máme identické jazyky i kundy. Co na tom záleží?
Už dost!
Vy příšerné, příšerné holky!
Genevieve.
Ne.
Alane, já to nedokážu.
Nedokážu to, omlouvám se.
Jsou na mě dvě.
Vždycky jsou dvě. Nedokážu to.
Nechtějí mě. Nepotřebují mě a já nechci je.
Nedokážu to. Nedokážu to a tobě to tak jde.
Jako bych visela na rybářském háčku,
co mě tahá ven, když chci zůstat uvnitř. To já doopravdy nedokážu.
Chci se vrátit zpátky. Vrátit se zpátky na začátek. Nedokážu to.
- Lindo! - Nikdy jsem to neměla dělat.
Nikdy jsem se neměla pokoušet
být matkou, protože to nedokážu. Prostě to nedokážu.
Alane.
Lindo!
Společně to dokážeme překonat. Pomůžu ti.
Pomůžu ti.
Všechno to jde jen jedním směrem, Beverly.
Od matky k dítěti.
Nedostaneš nic na oplátku. Nic se ti nevrátí.
Já to nedokázala.
Většinu času jsem z vás měla hrůzu.
Věděla jsem, že něco chcete. Ale ne mě.
Nebyla jsem vám útěchou, domovem,
zdrojem radosti,
nebo bezpečným přístavem.
Myslím, že většina lidí
může akorát doufat, že jim to půjde jen o fous líp, než jak to zažili oni.
To musí stačit.
Ale...
Budeš příšerná matka, Beverly.
Já vím.
Panebože.
Jak jsou stará?
- Padesát osm dní. - Do prdele.
- Ano. - Do prdele, Elliot!
Já vím.
- Zavřou nás. - Ne.
Vypěstovala jsi děcko skoro až do konce prvního trimestru.
Embryo.
To jsou jenom slova, do prdele! Kurva!
Do hajzlu. Panebože!
Kurva práce!
Jsou moje?
Mají tvoji DNA, ano.
- A? - A Beverlyinu.
- Beverlyinu? - Ano.
- Beverlyinu. - Ano.
- Beverlyinu. - Já vím.
Proč mi o tom říkáš?
Protože potřebuju, abys mi řekl, co teď.
Proč jsi to udělala?
Protože ji miluju.
Překlad titulků: Tereza Šplíchalová
Kreativní dohled Lucie Musílková