Раніше в «Дейзі Джонс та The Six»...
Що я пропустив?
Хто це в біса такий?
Знайомтеся всі, це Нікі. Мій чоловік.
Привіт.
Тур буде довгий.
Плануєш відсидітися — прошу.
Без мене не буде туру, сучий ти сину.
Чому ви не граєте «Глянь на нас тепер»?
Ми хотіли зіграти нові пісні.
Причина не в цьому.
Думаєш, я в це повірю?
- Що ти щаслива? Що ти закохана? - Я щаслива! І я закохана!
Я знаю, як ти виглядаєш, коли в когось закохана.
Я заплуталася, мені було боляче,
а ти опинився поруч.
Більше цього ніколи не буде.
Ми трахаємося ще з сесій до альбому.
Ви були надто зайняті собою, щоб помітити.
Вона раніше стільки не вживала.
Не кажи, що ти не бачиш.
Вона ловить глюки на сцені, плутає слова.
Дейзі!
Дейзі?
Я не можу тут бути.
Привіт.
Я тебе розбудив?
Що сталося?
Ти трошки розважилася.
Може, занадто.
Але зараз ти в порядку.
Я замовлю нам сніданок, гаразд?
Алло, вітаю.
Можна нам замовити сніданок? Дякую.
Саме так, правильно. Так.
Зачекайте. Дейзі.
Дейзі. Куди ти йдеш, Дейзі?
Дейзі, ти маєш бути в ліжку. Ну ж бо.
Вернися в номер!
Дейзі. Дейзі!
- Дейзі! - Ти в порядку?
Розкажи мені, що сталося.
Дейзі, прошу.
- Що ти пам'ятаєш? - Пам'ятаю, що ти був там.
Дейзі, відчини двері!
Дейзі, прошу.
Род подзвонив лікарю, і він...
Вивів наркотики з твого організму.
Ми пішли. Думав, ти не схочеш мене бачити.
А де весь цей час був він?
Пакуй свій мотлох.
Дейзі. Дейзі, послухай, добре?
- Я не знав, що робити. - І кинув мене в душі?
- Дейзі. - Сказала ж: пакуй свій мотлох!
І забирайся звідси!
Ні.
Дейзі.
Ти чув леді. Ти чув її.
Чорт, ти робиш велику помилку.
Ти ще пошкодуєш.
ДЕЙЗІ ДЖОНС ТА THE SIX
ПІСНЯ 9: «НАЧЕ ВПЕРШЕ»
Ти починаєш вживати наркотики, щоб утекти, заглушити почуття.
Та наркотики не заглушають почуття, а посилюють їх.
І зав'язавши, ти наче віднаходиш свій глузд.
ДЕЙЗІ ДЖОНС ВОКАЛІСТКА, АВТОРКА ПІСЕНЬ
МИ ЛЮБИМО БІЛЛІ
А коли ти віднаходиш свій глузд, це лише питання часу,
коли ти згадаєш те, від чого ти в першу чергу й тікала.
Дейзі! Автограф! Дейзі!
Бісова сука!
Кожна історія має кінець
І це не нам вирішувати, чи лишатися
Чи можливо просто повернути все назад
І забути, немов нічого й не було
Навіть у депресії Дейзі не втрачала вогню.
Але це було просто...
КАРЕН СІРКО КЛАВІШНИЦЯ
...сумно.
Сімоно, візьми слухавку.
Коли ти була мені потрібна Тебе не було
Я вже ненавиджу той автобус.
Я прагнула цього життя...
відколи мені виповнилося 14 років.
Так, я теж.
Чому ж ми тоді такі нещасні?
Я не знаю.
Я теж.
І це...
Це все погіршує.
І ти все погіршуєш.
Як я все погіршую?
Бо ти мав рацію.
І мене це бісить.
Мене бісить...
що ти мене такою бачив.
І мене бісить...
що саме ти мене врятував.
Я теж це пережив, пам'ятаєш?
Може, подзвониш Тедді?
Я б тебе відвіз, ти ж знаєш?
Якби ти схотіла піти.
Можна я посплю тут?
Звісно. Я...
Стривай-но, він що, просто збирався залишити її там?
Думаю, так.
Який жах. Бідна Дейзі.
Вона в порядку?
Це ж Дейзі...
Бути тверезою в турі — як воно?
«Твереза» не зовсім вдале слово. Ні.
Я просто почала встановлювати для себе правила.
Жодних спідів зранку.
Трохи коксу, та лише перед виступами.
Метаквалон уночі для заспокоєння.
Це було найкраще, що я могла зробити в тих обставинах.
Тобі треба відпочити. Давай.
Днями я мало не вмерла.
Ми тебе любимо, Дейзі!
Лишалося ось стілечки.
Дейзі, я тебе люблю!
Дейзі!
Але сьогодні я жива.
І ви теж сьогодні живі.
То давайте поживемо ще трохи довше!
- Піротехніка! - Що, вибач?
Народ, ви вже збираєте по 15 тисяч чоловік.
Не думаєте, що вже час додати трохи вогню, збільшити масштаби?
Знаєш що, Роде? Не думай над цим. Вогонь тут я.
Вона повернулася.
Весна 77-го.
ЕДДІ РАУНДТРІ БАСИСТ
Це був наш час.
І коли ти найменше прагнеш змін...
ГРЕМ ДАНН СОЛО-ГІТАРИСТ
...вони завжди трапляються.
Це кінець.
Нащо комусь ми, коли існує щось подібне?
Нам кінець. Ми вже динозаври.
Ти про що? Ти забагато переймаєшся.
Що це за лайно?
Це майбутнє.
Справді?
Слухайте, я зараз прийду.
Ми грали в таких кімнатах, так?
Так.
Я трохи за цим скучив.
Я теж.
Так, трясця!
Гей, друже. Привіт.
Я... теж граю в гурті.
The Six?
Ти, певно, не слухаєш радіо.
Я чув про вас.
Моя молодша сестра весь час крутить вашу платівку.
У нас був найпопулярніший альбом.
Нас номінували на купу довбаних Греммі.
ВОРРЕН РОХАС БАРАБАНЩИК
Ми були на «Суботнього вечора», і...
Це ж не просто так звуть «миттю», еге ж?
НЬЮ-ЙОРК
Дейзі, Дейзі.
Моя дочка хоче бути тобою, коли виросте.
Мрій про більше, маленька моя.
Ти можеш стати ким захочеш.
Гляньте на нього!
Привіт. Род вам не сказав, що я приїду?
Сказав. Думали, ти не з'явишся.
Та годі. Я це нізащо не пропущу.
Піду готуватися, добре?
Сімона. Вона з тобою?
Ні.
Я запрошував її випити,
а щойно зрозумів, що побачу її тут.
Навіть не знаю. Ще побачимося.
Чорт, чорт.
- Гей, Дейзі? - Чорт, чорт.
- Дейзі? - Вибач, не знаходжу кляті пігулки.
- І я не можу... - Усе добре.
Ні. Усе здається занадто реальним.
Я не можу.
Пряме включення через шість, п'ять, чотири...
Пані й панове, мій новий улюблений гурт —
«Дейзі Джонс та The Six».
Ти зустріла мене у променях
Сонячного світла змін
Люба, уже все вирішено
Ти моє вранішнє сонце
О, Авроро, ти моя єдина
Ти моє вранішнє сонце
О, Авроро, ти моя єдина
- Куди ти звернула - Куди ти звернула
- Коли ти потребувала ніжності - Коли ти потребувала ніжності
- Коли ти далеко від мене - Коли ти далеко від мене
І я не можу тобі забагато дати
Свіжа преса.
Хотів одразу принести тобі.
Вибач, якщо забарився.
Знущаєшся? Я все своє життя чекала на це.
Що ж, тоді Atlantic Records пощастило.
Але є дещо, що...
Ми маємо обговорити.
Я ж думав Що та ніч триватиме вічно
Я ж думав
Слухай, це не проблема.
Що саме?
Їм не потрібні чутки.
Але ж це не чутки.
Годі, Берні, ти знаєш, про що я. Це...
Послухай, обіцяю, це нічого не змінить.
Звісно, змінить.
Мене не пустять із тобою в тур.
Мене до тебе не підпускатимуть.
Я не дам цьому статися. Вони...
Ти не матимеш вибору.
Ти маєш вибір лише зараз.
Пошли їх до біса.
Що?
Я заради цього працювала.
Берні, я завжди цього хотіла.
Я думала, ти хотіла мене.
- Гей! - Будьмо!
Люблю вас, народ.
Це щось новеньке.
Я зараз повернуся.
Ну, давай, як знаєш.
Гей. Ти сьогодні була неймовірна.
- Що ж, дякую. - Така природна.
- Ти теж. - Така дотепна.
Дякую.
Знаєш...
Багатьох чоловіків лякають дотепні жінки.
- Справді? - Так. Ще й як лякають.
Але це не про мене.
Я взагалі думаю, що це доволі спокусливо. І дуже збуджує.
Знаєш, що дуже збуджує мене?
Ні.
Барабанщики рок-гуртів.
Я саме про це й кажу.
Ти серйозно?
- Як відчуття? - Непогано.
- Справді? - Так.
Звісно, не так добре, як кокаїн.
Потрібен лікар!
Дзвоніть у швидку!
Усі назад! Ну ж бо, пропустіть їх.
Сталася закупорка судин, що живлять серце.
Що це значить?
Що ми поки не можемо оцінити завдану шкоду, але зараз
він стабільний.
Добре. Дякуємо.
Зараз не завадило б випити.
Думаєш, усе не просто так?
Не знаю.
А ти?
Раніше я так думала. Я вірила у все.
У Бога, янголів, небеса і...
що хтось згори дивиться на нас.
Але тоді, тієї ночі в Маямі, присягаюся, я на мить померла,
і там нічого не було.
Геть нічого.
І тепер я не знаю.
Дейзі, ти мене дуже втішила. Дякую.
Я просто кажу правду.
Як тоді ти пояснюєш нас?
Я вже давно мав бути мертвим.
Загинути на війні, як половина моєї школи.
Чи спитися до смерті ще в Гейзелвуді,
як мій старий.
Але цього не сталося, правда?
Натомість я почав грати в гурті.
Зустрів Тедді Прайса, коли він купував сигарети.
А потім зустрів тебе.
І ось ми тут.
У цьому місці.
Із цим життям.
І ти кажеш, що там угорі нікого немає?
Годі тобі.
Народ, він прийшов до тями.
- Можна до нього? - По одному.
Іди ти.
Вам теж треба про себе дбати, містере Прайсе.
Ніякого куріння чи наркотиків, обмежити вживання червоного м'яса й алкоголю.
А як щодо роботи?
А у вас багато стресу на роботі?
Ви не переживете це ще раз.
Так, я розумію.
Дякую, лікарю.
Я люблю тебе, Тедді.
Я всім завдячую тобі.
Якби ти помер, я б не...
Не знаю, що б я робив.
Я не помру, синку.
Не зараз.
Та коли це трапиться...
ти точно не говоритимеш на моєму похороні.
Пообіцяй мені, що ти заспокоїшся. Добре?
Не крутитимешся, як муха в окропі.
Тедді!
Якщо це тебе вб'є?
Тоді я помру на вершині слави.
Привіт. Він у порядку?
- У порядку. - Добре. Добре.
Саме Тедді помітив мене
і взяв мене під свою опіку.
Він дав мені шанс.
Слава богу, він буде в порядку.
Хочу, щоб у нас усе було добре.
Я сказала жахливі речі.
- Мені дуже шкода. - Дейзі.
Після того, пам'ятаю, настало затишшя.
Звичайна рутина.
Нічого незвичайного.
Окрім того, що Воррен зустрічався з кінозіркою.
Я зустрічався з кінозіркою.
А ми з Біллі... ми ніколи не були чимось одним.
Але я вперше змогла собі уявити, як нам існувати разом.
- Дякую. - Дякую.
Гей, я вас звідкись знаю.
Не може бути!
Поки ви сидите за моїм столиком, вас не дійматимуть.
Обіцяю.
Дуже дякую.
Божевілля.
Після нового альбому буде ще гірше.
Ти про це думаєш?
Звісно, так. Я про це думаю.
Ти вже щось написала?
Так, я теж. Не зовсім.
Є одна пісня, яку я...
Рахунок, будь ласка.
Ми пропустимо саундчек.
Біллі зіграє мої партії.
Наче він вміє.
Боже, обожнюю, коли ти таке кажеш.
Я брешу тобі, що потребую дружби
Та це не те, чого я шукаю
Усі говорять, що кохання ніколи не виживає
І лишає по собі лиш купу жертв
Хіба ж я могла забути своє ім'я
Обіцяю, я не прийду, якщо не запросиш
Ти скажеш, що все не так, як було
І минулого не повернути
Та я не знала
Що я не маю над цим контролю
Бо це завжди був ти
- Вона ще трохи сира. - Дейзі.
Поговоримо про те, що сталося в Бостоні?
А Карен...
Карен вам розказала? Це...
Я справді не маю права щось розповідати.
Вона мені розказала.
Мені треба води.
О боже! Боже мій!
О боже.
- Греме, будь ласка. - Вибач.
Вибач, я ще ніколи не був таким щасливим!
Греме, припини.
Гей, що таке? У чому річ?
Ми впораємося.
Як?
Не знаю, але ми розберемося. Гаразд?
- Знайдемо нову клавішницю, якщо... - Що, вибач?
Я не кидатиму гурт, щоб ростити дитину.
Може, ти хочеш?
Ні. Вибач. Це...
Я не...
Я цього ніколи не хотіла, Греме. Ти це знаєш.
Але ж ти і цього не хотіла.
Ми можемо трохи почекати?
Обміркувати це?
І ми поїхали додому.
Клятий Піттсбург.
ПІТТСБУРГ
Гей!
Моя дитино!
Бабусю!
- Карен. - Гей.
Татку!
Дейзі Джонс!
Місіс Данн.
Коли я був малим, ми сюди навіть не ходили.
А тепер ти купив своїй мамі тут будинок!
Місіс Данн, дуже радий вас бачити.
Це Ліза.
Звісно! Тобто я...
Я в захваті від вас у фільмі Джина Вайлдера.
Дуже приємно. Дякую.
І ви з Ворреном?
Так, скажіть?
Кажу вам, це ніби The Stooges стали The Carpenters.
А ще є The Ramones і різні нові гурти з Лондона.
Це буде відпад.
Я піду побуду з ними трохи.
Привіт, Джулз.
Гей, крихітко, даси нам із Дейзі трохи погомоніти?
Біжи до татка. Он він.
Вона не заважає.
- Ні-ні. Вона просто... - Вона гарна дитина.
Вона просто одержима тобою.
Щодня така: «Хочу бути, як Дейзі Джонс,
хочу волосся, як у Дейзі Джонс, і хочу співати, як Дейзі Джонс».
Ти колись... думала про це?
Про що... про дітей?
- Так, про дітей. - Ні.
Чому?
Ні. Мої батьки не хотіли дітей. Особливо моя мати.
Тож я перетворилася з випадковості на неприємність,
та якщо подумати, далі я стала найгіршим із можливого.
Це чим же?
Конкуренцією.
Та, знаєш, усі батьки псують своїх дітей.
Це правда.
І я не хочу нести відповідальність за те, що вчиню так із кимось.
Тому ти так не вчиниш.
Не став на собі хрест зарано, Дейзі.
У тобі є те, про що ти навіть не знаєш.
То ти тепер лікар Ловінг?
Лікар-стоматолог.
Лікар Ловінг.
Прикольно, старий. Мов ім'я з порнухи.
Але ти молодець, друже. Налагодив тут життя.
Так, дякую.
Іноді думаю: якби я тоді лишився в гурті,
але ж я маю те, чого в вас не буде.
Грошову стабільність.
Не гламурно, але це щось.
Та й після податків, розподілу на шістьох, ваші заробітки не захмарні, еге ж?
- Принесемо Чаку ще пива. - Так.
ЧАК ЛОВІНГ КОЛИШНІЙ БАСИСТ ГУРТУ
Що таке?
Нічого, я в порядку.
Мені шкода.
Мені подобається ця.
- Справді? - Так.
Їм вона теж подобається.
Гей, що це?
Джулія просто бігала за куликами на пляжі...
вона тішилася, мов це найсмішніше, що вона бачила.
- Боже. Вона така щаслива. - Так.
Вона росте, еге ж?
А що ти...
думаєш про те...
щоб, може, спробувати ще?
Не зараз, звісно. Але... може, після туру?
Не знаю, Джулії б не завадив брат чи сестричка,
і я просто...
відчуваю, що цього разу ми готові.
Ти хочеш ще одну дитину?
Дуже.
- Що? - Гаразд.
Тобто так?
Та не зараз, ми ж у твоєї мами.
Начхати.
Я пам'ятаю ту ніч.
Уперше за довгий час
я не хотіла нічого приймати.
Я не хотіла алкоголю, не хотіла наркотиків.
Я знала точно, чого саме хотіла.
Я не знаю, як ви,
але я точно це ні на що не проміняю.
Дякую.
Для кого ми сьогодні граємо?
Для сім'ї.
«Піттсбург» на три.
Раз, два, три.
Піттсбург!
Ти нарікаєш на мене, я нарікаю на тебе
Та мені відверто начхати на твої почуття
Я бунтівний гвинт системи Із природним даром
А ти?
Тож вперед — нарікай на мене Хоча я вже випередила тебе
Ти нарікаєш на мене, я нарікаю на тебе
Не зміг упоратися з випивкою А тепер не витримуєш правди
Я бунтівний гвинт системи Що готовий протестувать
Тож вперед — нарікай на мене Та я місцем не поступлюсь
Дякуємо, Піттсбургу!
Чувак, ти був крутий.
Тримай.
Можна я зіграю цю?
Дейзі, ходімо.
Дейзі! Дейзі!
На мене чекає стільки днів
Ви маєте зрозуміти. Жити ось так, знаєте,
коли ти, мов громадянин другого сорту на першокласному курорті...
це бісить.
Мене бісило.
Не треба все псувати через гнів.
- Пішов він, Роде. Пішло все це. - Едді...
Думаю, я бачив свого вчителя з алгебри.
Він казав мені, що я нічого не вартий.
Гей, ти в порядку?
Просто втомилася. Гадаю...
Не проти, якщо я сьогодні лишуся в готелі?
Ні. Хочеш, аби я пішов із тобою?
Ні. Лишайся з мамою.
- Мені треба відпочити. - Так.
Добре. Як скажеш.
Бувай.
А потім уранці
Існують просто правильні речі,
та правильні речі, як ти маєш робити.
Проблема в тому, що вони ніколи не збігаються.
Без будильника я не спішу
Здається, маєш вибір ти
Наважся мушлю розбити
Як би не було, це навіть на краще
Усе, що мені треба, це обіцянки
Що їх я тримаю перед собою
Я навіть на крок не ближче до місця
На крок не ближче до місця Де мала би бути
Я відчуваю, як б'ються наші серця
Поїхали, 29 по горизонталі. «Пропуск, сюди»?
- Туди-сюди. - Так. Клас, одне відгадав.
Що?
Я щойно побачила, як ми виглядатимемо за 20 років.
- Справді? - Так.
- І як я виглядав? - Як лайно.
Дякую.
І що ми робили?
Ось це. Просто сміялися й клеїли дурня.
Що ж, думаю, за 20 років ми будемо разом.
Писатимемо пісні,
збиратимемо стадіони.
- Аншлаги... - Ми маємо бути разом.
Не треба було це казати.
- Ні, стій... - Піду пакувати речі.
Ні, Дейзі...
Я теж цього хочу.
Але вона — моя дружина.
Я її ніколи не покину.
Ми маємо бути там, де ми є зараз.
Разом грати, відчувати те, що відчуваємо.
Злети, падіння. Усе це — частина цього.
Написати ще десять альбомів. Ми...
Я просто...
Подумай...
Подумай, що ми можемо зробити разом, ти і я.
Цього не достатньо?
Гей, я не бачив тебе весь ранок. Де ти була?
Злітаємо, дві хвилини.
Пан Мишко.
- Вона знову забула пана Мишка. - Боже.
- Люблю тебе. - Люблю тебе.
Бережи себе, люба.
Вона мені подобається. Крута.
Я одружуся з тією жінкою.
Ну що, відіспалася?
- Я... Ні, у мене шістка. - Добре.
Добре. Зараз твій хід, так?
- Ні. - Я ходжу.
Два.
Два-дві-два, чорна, як вода-да-да.
Гаразд.
Добре.
Гей.
Кохаю тебе.
Наступна зупинка — Чикаго, Іллінойс.
Переклад субтитрів: Володимир Лозицький
Творчий керівник Владислава Бурмістрова