- Treballo en aquest club. -És una adreça de Nova York.
Passa-t'hi si visites la ciutat.
Anteriorment a Tothom estima la Daisy Jones...
És la meva veu.
Potser he de marxar d'aquí.
- A on? - A Nova York.
Ja et vaig dir allò d'aquella dona.
Aquella dona?
I, de cop i volta, va marxar.
Tenim un nou membre al grup. Un aplaudiment.
Per què volies entrar al grup?
- Per tu. - I què passa amb mi?
Sento com si et conegués.
- No és el que creus, tio. - D'acord.
Cada cançó és un missatge en codi d'en Billy a la Daisy, i a l'inrevés.
Ho millores tot.
Digues que no hi ha res entre nosaltres.
Digues que estic boja.
Hauria jurat que estàveu junts.
- Com saps que no? - En Billy diu que no.
Ets un puto mentider.
No hi escriguis res de la meva filla.
Dona'm alguna cosa.
Que realment no sent res per tu.
- Que és tot per la música. - Busco la dona que viu aquí.
PASSAPORT ESTATS UNITS D'AMÈRICA
Quant de temps estarà a Grècia?
Mai penso amb tanta antel·lació.
TOTHOM ESTIMA LA DAISY JONES
PISTA 7: "SE N'HA ANAT"
NOVA YORK
1975 (2 ANYS ABANS)
Em sap greu, està ple.
Busco la Bernie.
Soc amiga seva.
No em crec que siguis aquí.
Deies que ho havia de veure...
No exageraves.
Ho deies de debò.
Recordes la sorpresa que et vaig dir?
No ho entenc.
Vaig agafar les teves gravacions, hi vaig afegir un fons pel públic,
i no se'n cansen mai.
Mira.
Tens fans.
Normalment no em desperto amb ningú al costat.
Perquè ets freda, oi?
Els treus del llit a puntades de peu.
No, és que...
Sí.
Vaja, se saben la lletra.
Saps què faria que es tornin bojos?
Estimats germans,
encantadores germanes,
aquí teniu, en persona,
la Lady Simone.
Quan era trista, No hi veia
El món era un lloc fosc Però em vas mostrar
La teva llum Com viure la vida
I em vas fer perdre el cap
Ara he de cantar Tot i que no vull
No puc dir res més que
No em diguis que estàs enamorat
Perquè saps que no és Això no és suficient
Podria haver cantat tota la nit.
I el millor és que m'ho haurien permès.
Un altre cop?
Quantes vegades ho farem?
Totes les que puguem.
Només tens una cançó.
Potser ho hauríem d'arreglar.
Potser sí.
Para.
La gent ens mira.
Perdona. Una més.
Perquè saps que no és Això no és suficient
Només m'agrada ser discreta. És això.
De què tens tanta por?
No és obvi?
Mira.
Sempre hi haurà llocs on haurem d'anar amb compte.
Però al club, amb la nostra gent, nena...
Si no podem ballar allà, on podrem?
No vull amagar una cosa que em senta tan bé.
Tenia raó.
M'estava amagant.
I no estava preparada per deixar-ho.
Així que vaig tot el que sentia a la música
Diuen que soc lliure
Però no em coneixen
I quan ho vaig fer, aquella cançó...
va...
funcionar.
Diuen que soc lliure
Però no em coneixen
Així funcionava en aquella època.
Tot s'havia de fer pel nostre compte.
DISCOS MONROE
Vam anar a una discogràfica petita
i vam donar còpies a mà a tots els DJ que coneixíem.
Va ser molt divertit.
De sobte, la Bernie i jo teníem quatre actuacions cada nit.
A clubs del centre, on ballaven els famosos.
Però aviat s'adonaran Que estaven equivocats
Les discos de patins a Nova Jersey.
Perquè aquesta és l'última nit juntes
Només fèiem dues cançons i la gent es tornava boja.
No necessito cap home
Perquè em porti a la terra promesa
Però sempre acabàvem al Better Days.
Moveu-vos Digueu el que vulgueu
Ells sabien de què parlava la cançó.
Ens dieu a tots desviats
La meva condició
No és el mateix que la meva missió
No és la meva missió
Soc un diamant sota pressió
Encara no estava prou còmoda per ballar amb ella.
Soc un diamant sota pressió
Però fer música juntes, fer que tothom ballés,
també era una bona opció.
Hola?
Sí, un moment.
És per tu.
- Hola? - Ei, Simone.
Ei, Teddy.
Qui era aquesta?
La meva companya de pis.
Com està la meva noia?
Encara rebentant els clubs?
Tres per nit, de vegades quatre.
Estic orgullós de tu.
Com va tot a La-La Land?
Doncs just per això et truco.
Has parlat amb la Daisy últimament?
No, ja fa unes setmanes.
Per què? Va tot bé?
Segurament.
Vam fer una festa de llançament i no va venir.
Típic de la Daisy.
Em preguntava si tu en sabies res.
Doncs no.
Però segur que no és res.
No es perdria la gira.
M'avisaràs si en sents res?
Sí, és clar.
Molt bé, reina.
Adeu.
"Companya de pis."
Calla. Calla!
La Daisy i jo estàvem en contacte,
però no parlàvem cada dia i...
No pensava que passés res.
Ja tenia les meves coses.
Simone.
Qui anirà al Sahara?
La Leslie, la Lena i l'Alice.
L'Alice? Ella no ve mai.
- Gràcies. - I...
Què? Per què poses aquesta cara?
No sé si t'ho hauria de dir.
Vinga, digues.
Bernie.
Gràcies.
Digues.
Vinga. Va, digues.
Parlarem amb un parell d'executius de Salsoul.
Volen gravar el disc.
Déu meu! És genial!
- Oi que sí? -És genial.
- Sra. Jackson? - Sí?
- Té un telegrama. - Gràcies, Chloe.
Què?
Què? Què passa?
ET NECESSITO DAISY
Es diu Hydra, Heedra. Una illa a Grècia, es veu.
I agafaràs un avió cap allà?
Avui? Així com així?
I els concerts que tenim?
No té ningú més.
Podria estar a la presó. Podria...
Doncs no aniràs a Grècia tota sola.
HIDRA
Hola, sap si...?
Hi ha algun taxi que ens pugui portar?
Taxi.
Ha de ser una d'aquestes.
- Potser aquella... - Simone!
Tu creus?
Simone!
- Déu meu. - Déu meu, has vingut.
- Sí. - No m'ho puc creure.
- Hola, Bernie. - Ei. Hola.
Daisy. Hola.
- Estàs bé? -És clar. Per què ho preguntes?
Fa setmanes que ningú sap res de tu,
i em vas escriure això.
T'he portat diners.
Perdona. No volia...
Entenc que pot semblar alarmant, però...
No tens problemes?
No tinc problemes.
Em caso.
Nicky?
Nicky!
Són aquí.
Nicky?
Simone, Bernie, el meu promès.
En Nicky Fitzpatrick.
Encantat. M'han parlat molt de vosaltres.
Si us plau, entreu.
Poseu-vos còmodes. Portaré begudes.
Allà em tens, al meu hotel, tornant-me boja,
i vaig pensar en marxar a Grècia.
Segur que penses que és una bogeria,
però no s'assembla a ningú que conegui.
Viu el moment, és lliure.
I li he dit que no em casaria sense la meva dama d'honor.
Per això et vaig escriure.
Doncs la propera vegada fes servir un telèfon.
Tingueu. Uns entrants.
Gràcies.
Què en penses dels The Six, Nicky?
The Six? Què és això?
No has sentit la seva música?
Creia que eres poeta.
Els meus gustos musicals són molt limitats.
Però l'he sentit cantar, i té una veu... preciosa.
Això és el millor que he menjat mai.
Així doncs, vius aquí?
Més o menys, sí.
Passo aquí tant de temps com puc.
Però tinc cases a Roma
i a Irlanda, on tinc algunes obligacions.
I a què et dediques, Nicky?
Soc estudiant...
Preparo una tesi.
Però aquesta casa és teva?
Sí.
I en tens més a Roma i Irlanda?
Els ho hauries d'explicar.
La meva família és membre de la noblesa no sobirana d'Irlanda.
Espera. Ets un príncep?
Per això no ho dic a ningú.
La seva família es remunta al segle XIII a Irlanda, i tenen un castell.
Sí, tinc un castell. Un castell vell i antiquat.
No té cap importància. És com una aristocràcia menor.
Pel vostre casament.
- Salut. - Salut.
Salut.
I la teva guitarra?
Hi portava drogues i hi havia polis pertot arreu,
així que la vaig deixar.
I en Nicky em va comprar això.
- Vas millorar amb les gravacions. - Ho sé.
No m'ho puc imaginar.
Sa Majestat...
dormint amb la banda a un bus abarrotat durant set mesos.
Vuit mesos.
- No cal que ho faci. - Per què?
Perquè no tornaré.
Daisy.
Has vist això?
Per poc no ploro. El venedor deu haver pensat que estava boja.
Sí, ho vaig veure.
I ho vaig llegir.
Per què hauria de tornar, quan aquí tinc tot el que vull, Simone?
- Vinga. No ho dius de debò. - Sí.
Ets tu...
a la portada de Rolling Stone.
No soc jo.
DAISY JONES ELS SIS
Amor, desig i odi - La complicada relació del proper gran grup d'Amèrica
"Ja teníem aquest so... la Daisy va ser la cirereta del pastís."
En Billy va dir: "El talent de la Daisy es desaprofita en algú com la Daisy."
addicta
boja
egoista
Hola.
Quines ganes de casar-me amb tu.
Ei, Nicky Nick. Sempre tard.
Freddie, és el ritme illenc.
Ei, amic! Vine aquí!
Ja coneixes aquest monstre.
Evita'l tot el que puguis.
- Ell és en Giorgios. - Hola.
Fa retrats molt bonics en pa d'or.
- Hola. Encantat. - Encantada.
I aquest és en Petros.
Sempre el centre d'atenció.
És haixix de Malana. De la millor qualitat.
Vaig escriure 28 estrofes d'un poema èpic sota la seva magnífica influència.
La Daisy també és poeta, així que us portareu molt bé.
- Ja ho veurem. - Sobre què escrius, Daisy?
Sobre... el que em vingui de gust.
Sobretot sobre la solitud.
- I tu? - Sobre tot.
Amor, bogeria...
Sobretot amor i bogeria.
En Petros va guanyar un premi de poesia.
Mare meva!
- Fa quatre anys? - Sí.
I va deixar de publicar.
Per què vas deixar de fer-ho?
No ho vaig deixar. Vaig dir que no als dels diners.
Però encara escric, cada dia.
I com ho llegeix la gent?
Vine a casa. La porta és sempre oberta.
Perdona. No ho entenc.
La gràcia de fer coses no és
que ho vegin o ho escoltin? Compartir-ho?
No, no. La gràcia és crear, estimada.
Allà es troba la felicitat.
Hem de quedar-nos en estat de gràcia.
Tota la resta només són aplaudiments.
Té raó, saps?
Mai deixis que altra gent
et digui quant val el que fas, o seràs propietat seva.
Ara escric per a mi mateix.
Per als meus amics. Per a les onades. És més pur.
Mai havia vist en Nicky tan feliç.
Sí. Això he dit jo.
Sembla dels que sempre estan feliços.
No?
Els seus pares van morir fa uns anys.
I, durant un temps, es va tancar molt.
Fins fa poc.
I semblava com si
veiés la seva vida amb un telescopi, des de lluny.
Però ara, amb tu, crec que per fi torna a viure.
No sabia que el cel es pogués veure així.
És el que té ser de ciutat.
És com un altre planeta.
És més o menys així.
- Aquí ningú ens coneix. - No.
I podem fer el que vulguem.
No ens hem de preocupar.
El problema és que hem de tornar a casa.
Saps que podem tenir-ho a casa, oi?
Ei, et puc dir una cosa?
T'estimo.
No cal que em responguis res.
Només vull que ho sàpigues.
Els has encantat.
És clar que sí.
- Et sorprèn que els agradi? - Em sorprèn molt.
No, ha estat genial.
Estic molt content.
No m'havies dit allò dels teus pares.
Em sap greu.
No et preocupis.
Soc aquí, amb tu.
Això és el que importa.
No sé si això és tot.
Vaig estar trist molt de temps,
però en cert punt, la tristor era una decisió.
I què fas si tens un problema, o passa alguna cosa?
Mires cap un altre costat?
Miro les coses bones de la vida.
Et miro a tu i la resta desapareix.
Com diuen els budistes:
"El dolor és inevitable,
"patir és opcional."
Teníem una connexió...
artística i emocional.
Li vaig obrir la porta, i em va tornar boja.
Pensava que érem ànimes bessones o alguna cosa així...
Jo també creia que l'havia trobat.
Es deia Francesca. Érem molt similars.
Crec...
que es pot confondre una ànima bessona amb un mirall.
Potser.
Potser era un mirall.
La connexió que teníeu...
ja no hi és, oi?
Però va venir amb tu. A mi em sembla seriós.
- Potser. - Però?
No vull seguir tocant a clubs petits, Daisy.
Vull el que tenies tu.
I per què no les dues?
Et puc preguntar una cosa?
Estàs segura del que fas?
L'últim cop que vam parlar,
semblava que t'havien trencat el cor.
Sembla que hagi passat tota una vida.
Però no és així.
Va ser fa un mes.
I ara soc aquí, Simone.
En Billy em feia desgraciada, en Nicky em fa feliç
I jo vull ser feliç.
Per una vegada, vull aconseguir ser feliç.
No ho pots entendre?
D'acord.
Els anells, si us plau.
- Hola. - Hola.
Ara deixem que pronunciïn l'un a l'altre
els vots que queden entre ells i els déus.
I deixem que el cel escolti
i que les onades sentin el seu so.
He fet moltes bestieses a la meva vida.
Bogeries increïbles. Coses de les que me'n penediré sempre.
Però no em penedeixo d'aquell dia.
Vinga, va.
- Ja marxem? - No.
Ei.
Jo també t'estimo.
No fotis.
Però m'alegra saber que ho tens clar.
- Felicitats. - Moltes gràcies.
- Salut. - Salut.
- Creus que és una bogeria, oi? - No, no ho crec.
Crec que és sobtat.
Sí, és cert.
Una bogeria seria quedar-se aquí.
No anar de gira amb el grup que ella va portar a l'èxit.
La Daisy pren les seves decisions.
Tu ets el seu marit ara.
Podries fer que entrés en raó.
Ho puc intentar. Sí.
Però què és entrar en raó?
Nicky, no saps a què està renunciant.
Quant ha volgut això. Quant significa.
Potser en Petros té raó.
No necessites... un públic per fer la teva música...
La Daisy no és així.
No és un amic teu que passa el temps fent sonets.
Diu que és feliç.
No vols que sigui feliç?
Ei. Què passa aquí?
Què et sembla...
- si ens fotem LSD... - Sí?
...i nedem a les roques?
No sé si és bona idea...
- Sona genial. - Bé. D'acord.
Crec que la Simone no s'ho passa bé.
És clar que no.
Per què ho dius?
No res, és que...
Crec que no li agrado.
No crec que sigui això. No et coneix bé.
No és personal, només... et vol tota per a ella.
De què parles?
Daisy...
Està enamorada de tu.
Quina bogeria.
Ho veus, oi?
Com et mira i com et segueix.
Ha creuat mig món tan aviat com ha pogut
només per tu.
I jo hauria fet el mateix per ella...
No és culpa seva. No la culpo. Vull dir...
Qui no s'enamoraria de tu?
Encara no marxes, oi?
Aviat.
Podríem esmorzar juntes.
Una última remullada.
Tinc una idea millor.
Queda't una setmana més.
Gairebé no hem estat juntes, Simone.
No hem anat a l'altre costat de l'illa.
Una setmana més. A la Bernie li encantarà.
He de tornar de debò.
- No has de fer res. - Sí.
Tinc actuacions programades.
I factures per pagar.
Responsabilitats.
Faré una mica de té.
Abans eres divertida. No sé què t'ha passat.
Bé...
Alguns hem de treballar, Daisy.
Alguns hem de suar sang per tenir la meitat del que tu tenies.
No sé què et passa.
A mi?
Sí.
Recordes quan ens vam conèixer?
Eres una noia tímida
sempre amb el llibre a la mà.
- Amb por de cantar les teves cançons. - Ho recordo.
- I què et vaig dir? - Que pugés a l'escenari.
I ho vaig fer.
I vaig estar patint.
I creus que aquí seràs feliç?
Daisy, et conec.
No fas música només per fer-la.
Necessites que t'escoltin, connectar.
- No tornaré. - Ho has de fer.
- No puc. - Tens una cançó que és un èxit, un àlbum.
No m'importa. Res d'això m'importa!
Sí que t'importa. Però tens por d'en Billy Dunne.
Estàs enamorada de mi?
Per això estàs així?
Simone.
Ei, intento...
Simone!
Em sap greu.
T'estimo, Daisy.
I et diré què és l'amor, perquè veig que no ho saps.
És quan et diuen la veritat,
tot i que no la vulguis sentir.
T'estimo, Daisy, i et diré la veritat.
Ets una puta egoista.
Mai m'havies parlat d'això.
No sabia que eres tan famosa.
He sentit el que ha dit.
Això de connectar.
És cert?
Daisy,
potser té raó.
Potser has de tornar.
Vull tornar. Només...
No vull que em facin mal.
Ei.
Aquest cop no serà igual.
No deixaré que et facin mal.
Ni un núvol al cel i continuen les altes temperatures...
No és tan diferent de la nostra casa.
Les platges, les palmeres, les muntanyes.
Te'n penedeixes de mi, i jo de tu
Daisy?
No podies amb l'alcohol I clarament tampoc pots amb la veritat
Ets tu?
Soc una falla del sistema I estic perfectament preparada per atacar
Estem a punt de descobrir-ho.
Així que penedeix-te de mi, Però no penso deixar el micròfon
Subtítols: Adrián Medina Reigada
Supervisor creatiu: Carlos Berot