- Це клуб, де я працюю. - Це ж у Нью-Йорку.
Будеш там — заходь. Покажу тобі місто.
Раніше в «Дейзі Джонс та The Six»...
Це мій голос.
Мені треба поїхати звідси.
- Куди? - У Нью-Йорк.
Я казала тобі слова тієї жінки на вечірці.
Тієї жінки?
І ось так вона просто поїхала.
У нас нова учасниця гурту. Привітаймо Дейзі Джонс.
Чому ти захотіла потрапити в групу?
- Через тебе. - Чому через мене?
Відчуваю, що знаю тебе.
- Це не те, про що ти думаєш. - Гаразд.
Кожна пісня там, мов кодоване послання від Біллі Дейзі і від Дейзі Біллі.
Ти все робиш кращим.
Скажи, що між нами нічого не відбувається.
Скажи, що я здуріла.
Я міг би поклястися, що ви разом.
- А, може, ми разом? - Біллі так не думає.
Ти клятий брехун.
Прошу, не поміщай в історію мою доньку.
Дай мені щось краще.
Він не має до тебе почуттів.
- Він сказав, лише музика. - Я шукаю ту, що тут живе.
ПАСПОРТ СПОЛУЧЕНІ ШТАТИ АМЕРИКИ
Як довго будете в Греції, міс Джонс?
Знаєте, як ніколи так далеко не загадую.
ДЕЙЗІ ДЖОНС ТА THE SIX
7/10 «ЇЇ НЕМА»
НЬЮ-ЙОРК
1975 РІК (ДВОМА РОКАМИ РАНІШЕ)
Вибач, у нас аншлаг.
Я шукаю Берні.
Я ніби як подруга.
Неймовірно, ти приїхала.
Ти казала, я маю це бачити, і...
І ти не жартувала.
Не жартувала.
Пам'ятаєш, я обіцяла тобі сюрприз?
Я не розумію.
Я взяла вокал, що ти мені вислала, додала треки для натовпу,
і вони від нього шаленіють.
Сама глянь.
У тебе є фанати.
Зазвичай я не прокидаюся з іншими людьми.
Бо ти холодна, так?
Ти просто викидаєш їх із ліжка?
Ні, я просто...
Так.
Глянь-но. Вони знають увесь текст.
Знаєш, що їх по-справжньому заведе?
Мої гарні братики,
мої неймовірні сестрички,
ось вона власною персоною —
Леді Сімона.
Як мені було сумно Я не помічала
Світ був похмурим Але ти показав мені
Світло своє І як можна жити життя
І ти збив мене з ніг
І тепер я співаю Хоча й не хочу
І я мушу сказати лиш одне
Не кажи, що кохаєш
Бо ти ж знаєш, добре знаєш Що цього замало
Я співала б ту пісню всю ніч.
І найбожевільніше, що вони б мені дозволили.
Знову?
Скільки ще разів?
Стільки, скільки зможемо.
У тебе лише одна пісня.
Треба попрацювати над цим.
Можливо.
Зупинись.
Люди дивляться.
Вибач. Ще раз.
Бо ти ж знаєш, добре знаєш Що цього замало
Я просто не хочу це афішувати. І все.
Чого ти так боїшся?
Хіба не очевидно?
Послухай.
Так, є місця, де нам треба бути обережними.
Але в клубі, з нашими людьми, люба...
Ну, якщо й танцювати, то де, як не там?
Я не хочу ховати щось настільки чудове.
Вона мала рацію.
Я ховалася.
1976 РІК
Та я не була готова спинитися.
Тож я вклала всі свої почуття в музику.
Люди кажуть, що я вільна
Та ти мене не знаєш
І щойно я записала ту пісню...
вона просто...
спрацювала.
Люди кажуть, що я вільна
Та вони мене не знають
Так, тоді все так і було.
Ми мали робити все самотужки.
МОНРО РЕКОРДЗ
Ми записалися у дрібному лейблі
і власноруч передали копії усім знайомим ді-джеям.
Боже, це було весело.
Раптом ми з Берні почали мати по чотири шоу щовечора.
У клубах Мідтауна, де танцювала популярна молодь.
Ти скоро побачиш Що помилявся
На ролер-дискотеках у центрі Нью-Джерсі.
Бо це наша остання ніч разом
Ми грали лише дві пісні, а люди впадали в екстаз.
Мені не треба чоловік
Щоб потрапити в рай
Та ми завжди завершували виступи в Better Days.
Тож давай — Кажи, що ти хочеш
Вони знали, про що насправді була та пісня.
Кажеш, що мої друзі і я — ненормальні
Та мій стан
І моя ціль — не одне й те саме
Бо моя ціль
Сяяти діамантом, попри все
Може, я ще була готовою, щоб танцювати з нею.
Сяяти діамантом, попри все
Але те, що ми створювали разом музику, від якої танцювали інші, —
це було теж неймовірно.
Алло?
Так, хвилинку.
Це тебе.
- Алло? - Привіт, Сімоно.
Привіт, Тедді.
Хто це щойно був?
Це просто моя сусідка.
Як моя дівчинка?
Усе ще запалюєш у клубах?
Три рази за ніч, іноді чотири.
Я тобою пишаюся.
Як справи в Ла-Ла Ленді?
Взагалі-то я саме тому тобі й телефоную.
Ти останнім часом не говорила з Дейзі?
Ні, вже кілька тижнів.
А що? Усе гаразд?
Напевно.
Була вечірка щодо релізу. Вона не прийшла.
Схоже на Дейзі.
Може, ти щось чула.
Ні, нічого.
Та я впевнена, усе гаразд.
Вона не пропустить тур.
Даси мені знати, якщо щось почуєш?
Так, звісно.
Гаразд, люба.
Бувай.
«Просто моя сусідка».
Помовч. Та ну тебе!
Ми з Дейзі підтримували зв'язок,
та ми не кожного дня розмовляли, і...
Я навіть нічого такого не подумала.
У мене були власні справи.
HEATWAVE — THE TRAMMPS CHIC — СІМОНА ДЖЕКСОН
Сімоно. Сімоно.
Сімоно.
І хто буде в The Sahara?
Леслі, Ліна, Еліс.
Еліс? Ого, вона ніколи не приходить.
- Дякую. - І...
Що? Що в тебе з обличчям?
Не знаю, чи варто тобі казати.
Ну ж бо, кажи.
Берні.
Дякую.
Скажи мені.
Ну ж бо. Давай, скажи.
Дехто з Salsoul Records прийде в клуб.
Хочуть записати альбом.
О боже, це ж чудово!
- Знаю, еге ж? - Це чудово!
- Міс Джексон? - Так.
- Вам телеграма. - Дякую, Хлоє.
Що?
Що? Що там таке?
ТИ МЕНІ ПОТРІБНА ДЕЙЗІ
Він називається Ідра чи Едра. Якийсь острів у Греції.
І ти туди полетиш?
Сьогодні? Ось так?
Як щодо запланованих шоу?
У неї більше нікого немає.
Може, вона у в'язниці. Або, може...
Що ж, сама ти в Грецію не полетиш.
ІДРА
Привіт, не знаєте...
Тут є таксі, що може відвезти нас туди?
Таксі. Таксі.
Таксі.
Це має бути один із них.
- Може, ті двері... - Сімоно!
Думаєш?
Сімоно!
- О боже. - О боже, ти приїхала.
- Так. - Повірити не можу.
- Привіт, Берні. - Привіт. Так.
Дейзі. Вітаю.
- Ти в порядку? - Звісно. Чого ти питаєш?
Ти зникла, від тебе тижнями не було новин,
і ти написала ось це.
Гроші на заставу.
Вибач. Я не...
Розумію, це могло стривожити, але я...
Ти не в халепі?
Я не в халепі.
Я виходжу заміж.
Нікі?
Нікі!
Вони тут.
Нікі?
Сімоно, Берні, це мій наречений.
Нікі Фіцпатрік.
Радий знайомству. Я багато про вас чув.
Прошу, заходьте.
Будьте, як удома. Я принесу випити.
Я сиділа в своєму номері, втрачаючи контроль,
і я подумала, що можу поїхати в Грецію.
Знаю, ти думаєш, що це божевілля,
та він не схожий ні на кого, кого я знаю.
Він живе тут і зараз, він вільний.
Я сказала, що не одружуся без подружки нареченої.
Тому я й написала.
Може, наступного разу скористаєшся телефоном?
Ось. Закуски.
Дякуємо.
І що ти думаєш про The Six, Нікі?
The Six? А що це?
Ти ніколи не чув її музики?
Я думав, ти поетеса.
Боюся, мої музичні смаки доволі обмежені.
Та я чув, як вона співає, і її голос... гарний.
Це найсмачніше, що я коли-небудь їла.
То це твій будинок?
Певною мірою, так. Ага.
Я намагаюся бувати тут частіше.
Та взагалі в мене будинки в Римі
та в Ірландії, де в мене є певні обов'язки.
І чим ти займаєшся, Нікі?
Я студент...
працюю над дипломом.
Але цей будинок належить тобі?
Так.
І в тебе є будинки в Римі й Ірландії?
Просто скажи їм.
Моя родина належить до неправлячої верхівки аристократів Ірландії.
Чекай-чекай. Ти принц?
Тому я й не кажу людям.
Його родина сягає корінням аж 13 століття в Ірландії, і в них є замок.
Так, у мене є замок. Дуже старий і запліснявілий.
Але це все не має сенсу. Просто дрібні аристократи.
За ваше весілля.
- Будьмо. - Будьмо.
Будьмо.
А що з твоєю гітарою?
Мої пігулки були всередині, а скрізь були копи,
і я її просто лишила.
А потім Нікі купив мені це.
- Тобі покращало, коли ти записувалася. - Знаю.
Не можу уявити.
Як його високість...
спить у тісному автобусі з іншими учасниками групи протягом семи місяців.
Восьми місяців.
- Йому не доведеться. - Чому?
Бо я не повернуся.
Дейзі.
Ти хоч це бачила?
Я ледве не розплакалася. Продавець, певно, подумав, що я здуріла.
Так. Я це бачила.
І читала теж.
Нащо мені взагалі туди повертатися, Сімоно, коли тут я маю все, що хочу?
- Годі. Ти несерйозно. - Серйозно.
Це ти...
на обкладинці Rolling Stone.
Ні, це не так.
ДЕЙЗІ ДЖОНС ТА THE SIX
ЛЮБОВ, ХІТЬ І НЕНАВИСТЬ — СКЛАДНІ СТОСУНКИ НАСТУПНОЇ ВЕЛИКОЇ ГРУПИ АМЕРИКИ
«У нас уже було власне звучання... Дейзі додала в нього родзинку».
Біллі сказав мені: «Талант рівня Дейзі завжди марнується на таких, як Дейзі».
...наркозалежна...
...нестабільна...
...егоїстична...
Привіт.
От би швидше вийти за тебе.
Нікі Ніку, спізнюєшся, як завжди.
Фредді, я живу за острівним часом.
Гей, друже! Ходи сюди!
Цього монстра ти вже знаєш.
Навіть не підходь до нього.
- Це Джорджо. - Привіт.
Він малює чудові портрети золотою фарбою.
- Привіт. Радий знайомству. - І я.
А це Петрос.
У центрі уваги, як завжди.
Ця хрінь з Малани. Вищий сорт.
Я написав аж 28 куплетів епічної поеми під її величним впливом.
Дейзі теж пише вірші, тож ви одне одному сподобаєтеся.
- Це ми побачимо. - Про що ти пишеш, Дейзі?
Я пишу про... те, що схочу.
Переважно вона пише про самотність.
- А ти про що пишеш? - Про все.
Кохання, безумство...
Переважно кохання й безумство.
Петрос отримав нагороду за поезію.
О боже!
- Чотири роки тому? - Так.
І перестав друкуватися.
Чому ти перестав друкуватися?
Я не перестав. Я просто відмовляю людям із грошима.
Та я все ще пишу щодня.
І як люди це читають?
Приходять до нас додому. Двері завжди відчинені.
Вибач. Я не розумію.
Хіба сенс створення речей не в тому,
щоб їх бачили, чули, ну, знаєте... щоб ними ділилися?
Ні-ні. Сенс саме в створенні, люба.
Ось де радість.
Наша робота лишатися в стані благодаті.
Решта — це просто оплески.
Він має рацію, знаєте.
Ніколи не дозволяй іншим
називати ціну твоєї праці, інакше ти їм належатимеш.
Зараз я пишу для себе.
Для друзів. Для хвиль. Це набагато чистіше.
Я ще не бачила Нікі таким щасливим.
Так. Я теж це сказала.
Здається, він завжди щасливий.
Ні?
Батьки Нікі загинули в аварії кілька років тому.
І він дуже довго був доволі замкнутим.
Донедавна.
Здавалося, немов
він дивиться на своє життя крізь телескоп, здалеку.
Але тепер із тобою, думаю, він нарешті знову почав жити.
Я й не знала, що небо може бути таким.
Дитина міста і все таке.
Ми немов на іншій планеті.
Ну, десь так і є.
- Ніхто нас тут не знає. - Ні.
І ми можемо робити, що нам заманеться.
Не треба хвилюватися.
Та нам все одно доведеться повертатися.
Те саме може бути й вдома.
Можна тобі дещо сказати?
Я тебе кохаю.
Ти не зобов'язана відповідати.
Просто хочу, щоб ти знала.
Ти всім сподобалася.
Звісно.
- Ти здивований, що я сподобалася? - Дуже.
Ні, було чудово.
Я дуже щасливий.
Чому ти не розказав мені про батьків?
Мені дуже шкода.
Не треба.
Я тут, із тобою.
Лише це важливо.
Не знаю, чи лише це важливо.
Дуже довгий час мені було сумно,
та в якусь мить мій сум став моїм вибором.
Тож, якщо ти маєш проблеми, чи щось іде не так,
ти просто відвертаєшся?
Я дивлюся на хороше в житті.
Дивлюся на тебе, і решта просто зникає.
Як кажуть буддисти:
«Біль неминучий,
страждання — це вибір».
У нас був цей мистецький...
і емоційний зв'язок.
Я впустила його, а він просто морочив мені голову.
Я думала, що ми були, немов споріднені душі чи...
Я якось думав, що знайшов рідну душу.
Франческа. Ми були дуже схожі.
Думаю...
доволі легко сплутати рідну душу з дзеркалом.
Можливо.
Може, він був дзеркалом.
Цей зв'язок, що в тебе був...
його більше нема, так?
Але ж вона приїхала сюди з тобою. Це серйозно.
- Можливо. - Але?
Я не хочу все життя грати в маленьких клубах.
Хочу те, що мала ти.
Не можна мати все?
Можна тебе дещо спитати?
Ти впевнена, що знаєш, що робиш?
Востаннє, як ми говорили,
ти була за крок до розбитого серця.
Здається, це було в минулому житті.
Але ж це не так.
Це було місяць тому.
І тепер я тут, Сімоно.
Біллі робив мене нещасною, Нікі робить щасливою.
І я просто хочу бути щасливою.
Хоч раз я хочу бути тою, хто має щастя.
Невже ти не розумієш цього?
Гаразд.
Обручки, будь ласка.
- Привіт. - Привіт.
А тепер нехай вони скажуть одне одному
клятви, які будуть між ними й богами.
А зараз нехай небо почує,
і хай навіть хвилі слухають їх.
Знаєте, я в житті наробила багато дурощів.
Дуже безглуздих. Таких, про які я шкодуватиму до смерті.
Але я не шкодую про той день.
Ходімо.
- Ми вже йдемо? - Ні.
Гей.
Я теж тебе кохаю.
Та ти що.
Рада, що ти нарешті це зрозуміла.
- Вітаю. - Дуже дякую.
- Будьмо. - Будьмо.
- Ти думаєш, це божевілля, так? - Ні-ні. Не думаю.
Думаю, це несподівано.
Так. Є таке. Правда.
Божевіллям було б лишитися тут довіку.
Не поїхати в тур із гуртом, який вона вивела на перше місце.
Ніхто не наказує Дейзі, що робити.
Ну, тепер ти її чоловік.
Ти міг би її вмовити.
Я міг би, так.
Але чи це цього варте?
Ти не знаєш, від чого вона відмовляється.
Як вона цього хотіла. Що це для неї значить.
Може, Петрос мав рацію.
Тобі не... потрібні слухачі, щоб творити музику...
Дейзі — не Петрос.
Вона не пише сонети на вихідних задля забави.
Вона казала, що щаслива.
Ти хочеш, щоб вона була щаслива?
Гей. Що тут відбувається?
Як тобі така ідея...
- Закинемося кислотою... - Так?
І попливемо до тих скель?
Не впевнена, що це хороша ідея...
- Чудово. - Добре. Гаразд.
Не думаю, що Сімоні хоч трохи весело.
Звісно, ні.
Чого ти так кажеш?
Нічого, просто...
Схоже, вона мене не схвалює.
Це не так. Думаю, вона просто тебе не знає.
Нічого особистого, вона просто... хоче, щоб ти була лише її.
Ти про що?
Дейзі...
Вона в тебе закохана.
Маячня.
Ти ж бачиш це, правда?
Як вона дивиться, ходить за тобою.
Вона тут же прилетіла через пів світу,
бо ти її попросила.
Я зробила б те саме, якби вона попросила...
Вона не винна. Я не звинувачую її. Бо...
Ну як можна в тебе не закохатися?
Ви ж іще не їдете, правда?
Скоро.
Думали поснідати.
Поплавати востаннє.
У мене краща ідея.
Залиштеся ще на тиждень.
Ми майже не були разом, Сімоно.
Ми не були на іншому боці острова.
Ще один тиждень. Берні сподобається.
Мені треба їхати.
- Тобі ж не треба нічого робити. - Треба.
У мене заплановані шоу.
Я маю рахунки.
Маю обов'язки.
Я зроблю чай.
Із тобою було весело. Не знаю, що сталося.
Що ж...
Декому доводиться працювати.
Працювати, мов коняка, щоб отримати хоч половину того, що мала ти.
Не знаю, що з тобою.
Зі мною?
Ага.
Пам'ятаєш нашу першу зустріч?
Ти була такою сором'язливою дівчинкою,
яка скрізь ходила з блокнотом.
- Боялася грати свої пісні. - Пам'ятаю.
- І що я тобі сказала? - Вийти на сцену.
І я це зробила.
І я була нещасна.
Думаєш, будеш щаслива тут?
Дейзі, я тебе знаю.
Ти не пишеш музику просто так.
Ти хочеш, щоб тебе чули, ти потребуєш публіки.
- Я не повернуся. - Ти мусиш.
- Я не можу. - У тебе сингл номер один. Альбом.
Мені плювати. Плювати на все це!
Так, звісно. Бо ти дуже боїшся Біллі Данна.
Ти в мене закохана?
Річ у цьому?
Сімоно.
Гей, я намагаюся...
Сімоно!
Вибач.
Я справді люблю тебе.
І я скажу тобі, що це таке, бо ти ніхріна не розумієш.
Це коли тобі кажуть правду,
навіть якщо вона неприємна.
Я люблю тебе, тому скажу правду.
Ти справжнє егоїстичне стерво.
Ти ніколи мені про це не казала.
Не знав, що ти така знаменита.
Я чув, що вона сказала.
Про публіку.
Це правда?
Дейзі,
може, вона має рацію.
І тобі варто повернутися.
Я хочу повернутися. Я просто...
Я не зможу витримати біль.
Слухай.
Цього разу буде інакше.
Я більше нікому не дам тебе ображати.
На небі жодної хмаринки, потепління триває й далі...
ЛОС-АНДЖЕЛЕС
Не дуже відрізняється від дому.
Пляжі, пальми, гори.
Ти нарікаєш на мене, я нарікаю на тебе
Дейзі?
Не зміг упоратися з випивкою А тепер не витримуєш правди
Це ти?
Я бунтівний гвинт системи Що готовий протестувать
Думаю, ми скоро дізнаємося.
Тож вперед — нарікай на мене Та я місцем не поступлюсь
Переклад субтитрів: Володимир Лозицький
Творчий керівник: Владислава Бурмістрова