- Här är klubben där jag jobbar. - En adress i New York.
Kom förbi om du är i stan.
Detta har hänt...
Det är min röst.
Jag kanske måste härifrån.
- Vart då? - Till New York.
Jag sa ju vad kvinnan på festen sa.
Kvinnan?
Och helt plötsligt var hon borta.
Vi har en ny bandmedlem. En applåd för Daisy Jones.
Varför ville du gå med i bandet?
- För dig. - Vadå mig?
Du känns bekant.
- Det är inte som du tror. - Okej.
Varje låt är som en kod från Billy till Daisy, Daisy till Billy.
Du gör allt bättre.
Säg att det inte händer nåt mellan oss.
Säg till om jag är galen.
Jag trodde att ni var ihop.
- Hur vet du att vi inte är det? - Billy.
Du är en lögnare.
Ha inte med min dotter i storyn.
Ge mig nåt bättre.
Han har inga riktiga känslor för dig.
- Allt handlar om musiken. - Jag söker hon som bor här.
PASS USA
Hur länge stannar du i Grekland?
Jag tänker faktiskt aldrig så långt fram.
1975 (2 ÅR TIDIGARE)
Tyvärr, det är fullt.
Jag söker Bernie.
Jag är en vän, kan man säga.
Helt otroligt att du kom.
Du sa ju att jag måste se det...
Och du skämtade inte heller.
Du menade det.
Minns du överraskningen jag lovade?
Jag förstår inte.
Jag tog sången du skickade, la till lite musik åt folket,
och de kan inte få nog.
Kolla in det.
Du har fans.
Jag brukar inte vakna med folk.
För att du är kylig, va?
Du sparkar ut dem ur sängen?
Nej, jag bara...
Ja.
Kolla. De kan hela texten.
Vet du vad som skulle göra dem tokiga?
Mina vackra bröder,
mina underbara systrar,
här är hon, i egen hög person,
lady Simone.
När jag var nere Så såg jag inte
Att världen var en mörk plats Men du visade mig
Ditt ljus Hur jag skulle leva mitt liv
Och du hänförde mig
Nu måste jag sjunga Även om jag inte vill det
Det finns inget annat för mig att säga än
Säg inte att du är kär
För du vet att det Du vet att det inte räcker
Jag kunde sjunga hela natten.
Det galna är att jag hade fått det.
Igen?
Hur många gånger ska vi göra det?
Så många som vi kan.
Du har ju bara en låt.
Vi kanske borde jobba på det.
Kanske det.
Sluta.
Folk tittar på.
Förlåt. En gång till.
För du vet att det Du vet att det inte räcker
Jag vill ligga lite lågt bara.
Vad är det du är så rädd för?
Det är uppenbart.
Du.
Det finns alltid nånstans där vi måste vara försiktiga.
Men på klubben, med vårt folk, älskling...
Om vi inte kan dansa där, så var?
Jag vill bara inte dölja nåt som känns så bra.
Hon hade rätt.
Jag gömde mig.
Och jag var inte redo att sluta än.
Så jag la in alla mina känslor i musiken.
Folk säger att jag är fri
Men de känner inte mig
Och när jag gjorde det...
...så funkade...
...den låten bara.
Folk säger att jag är fri
Men de känner inte mig
Jag menar, så var det då.
Vi fick göra allting själva.
Vi gav ut den på ett litet bolag
och levererade för hand till de dj:ar vi kände.
Gud, vad kul det var.
Plötsligt hade Bernie och jag fyra shower på en kväll.
På Midtowns klubbar där mainstreamfolket dansade.
Men snart Får du veta att du hade fel
Rullskridskodiskona i New Jersey.
För det är vår sista kväll tillsammans
Vi behövde bara spela två låtar så blev folk tokiga.
Jag behöver ingen man
Som leder mig till det förlovade landet
Men vi avslutade alltid kvällarna på Better Days.
Så kom runt Och säg vad du vill
De visste vad låten verkligen handlade om.
Kalla mig och mina vänner abnorma
Vad mitt tillstånd är
Är inte detsamma som mitt uppdrag
Vad mitt uppdrag är
Jag är en diamant under tryck
Jag kanske inte var bekväm nog för att dansa med henne.
Jag är en diamant under tryck
Men att göra musiken tillsammans, att få alla andra att dansa,
det var det näst bästa.
Hallå?
Ja, ett ögonblick.
Det är till dig.
- Hallå? - Hej, Simone.
Hej, Teddy.
Vem var det?
Min rumskamrat, bara.
Hur mår min tjej?
Fortfarande grym på klubben?
Tre gånger per kväll, ibland fyra.
Jag är så stolt över dig.
Hur är det i La-La Land?
Det var faktiskt därför jag ringde.
Har du pratat med Daisy på sistone?
Det var några veckor sen.
Hurså? Är allt okej?
Antagligen.
Vi hade fest för vårt skivsläpp. Hon kom inte.
Det låter som Daisy.
Jag undrade bara om du visste nåt.
Nej.
Men det är säkert ingenting.
Hon missar inte turnén.
Ring om du hör nåt, okej?
Naturligtvis.
Okej, tjejen.
Hejdå.
"Min rumskamrat, bara."
Håll tyst. Håll tyst!
Daisy och jag hade hållit kontakten,
men vi pratade inte varje dag, och...
Jag tänkte faktiskt inte på det.
Jag hade min egen grej.
Simone. Simone.
Simone.
Vem ska vara på Sahara?
Leslie, Lena, Alice.
Alice? Alice kommer aldrig.
- Tack. - Och...
Vadå? Varför den minen?
Jag vet inte om jag borde berätta.
Kom igen, berätta.
Bernie.
Tack.
Berätta för mig.
Kom igen. Kom igen, berätta.
Några chefer från Salsoul möter oss på klubben.
De vill göra skivan.
Herregud, det är ju fantastiskt!
- Eller hur? - Det är fantastiskt.
- Miss Jackson? - Ja?
- Telegram åt dig. - Tack, Chloe.
Vad?
Vadå? Vad är det?
JAG BEHÖVER DIG DAISY
Det heter Hydra, Heedra. Nånstans i Grekland, tydligen.
Och du ska bara flyga dit?
Ikväll? Bara så där?
Showerna vi bokat, då?
Hon har ingen annan.
Hon kan sitta i fängelse. Hon kan...
Du åker då fan inte till Grekland ensam.
Hej, har ni...
Finns det en taxi som kan köra oss?
Taxi. Taxi.
Taxi.
Det måste vara en av de här.
- Kanske är det... - Simone!
Tror du?
Simone!
- Herregud. - Gud, du kom.
- Ja. - Helt otroligt.
- Hej, Bernie. - Hallå. Ja.
Daisy. Hej.
-Är du okej? - Självklart. Varför inte?
Ingen har hört av dig på flera veckor,
och så skrev du det här.
Jag tog med borgen.
Förlåt. Det var inte...
Jag förstår att det känns alarmerande, men jag...
Du är inte i trubbel?
Nej.
Jag ska gifta mig.
Nicky?
Nicky!
De är här.
Nicky?
Simone, Bernie, det här är min fästman.
Nicky Fitzpatrick.
Ett nöje. Jag har hört mycket om dig.
Varsågoda och kom in.
Känn er som hemma. Jag fixar en drink.
Där satt jag på mitt hotellrum
och så tänkte jag att jag lika gärna kunde åka till Grekland.
Ni tycker att det är galet,
men han är olik alla andra jag träffat.
Han lever i nuet och är fri.
Och jag kunde inte gifta mig utan min brudtärna.
Så därför skrev jag.
Nästa gång kanske du ska ringa.
Här. Det är bara till en början.
Tack.
Vad tycker du om The Six, Nicky?
The Six? Vad menar du?
Aldrig hört hennes musik?
Jag trodde du var poet.
Min musiksmak är tyvärr begränsad.
Men jag har hört henne sjunga, och hon har en vacker röst.
Det här måste vara det godaste jag ätit.
Är det här ert hem?
På sätt och vis, ja. Ja.
Jag är här så mycket jag kan.
Men jag har hus i Rom
och på Irland, där jag har en del att göra.
Vad är det du gör, Nicky?
Jag är student.
Jag fixar min avhandling.
Men du äger det här huset?
Ja.
Och har ställen i Rom och på Irland?
Du borde bara berätta.
Min familj tillhör ett icke regerande kungahus på Irland.
Vänta, vänta. Är du en prins?
Därför säger jag inget.
Hans familj härrör från 1200-talet på Irland, och de har ett slott.
Ja, jag har ett slott. Ett gammalt och mögligt ett.
Det hela är väldigt meningslöst. Som en liten aristokrati.
För ert bröllop.
- Skål. - Skål.
Skål.
Vad hände med gitarren?
Jag hade knark i gitarretuit och polisen var där,
så jag lämnade den.
Och sen köpte Nicky den här.
- Du blev bättre när du spelade in. - Jag vet.
Jag kan inte tänka mig.
Hans höghet där inne...
...som sover i en trång turnébuss med ditt band i sju månader.
Åtta månader.
- Det behöver han inte. - Varför inte?
Jag tänker inte åka tillbaka.
Daisy.
Har du sett det här?
Jag grät nästan. Killen i tidningskiosken måste ha trott att jag var galen.
Jag gjorde det. Jag såg det.
Och läste det också.
Varför skulle jag åka tillbaka när jag har allt jag vill ha här?
- Kom igen. Du kan inte mena allvar. - Jo.
Det är du...
...på Rolling Stones omslag.
Det är det inte.
Kärlek, lust och hat: Det komplexa förhållandet i USA:s nästa stora band
"Vi hade redan det soundet... Daisy var mer som grädde på moset."
Billy sa: "Talanger som Daisy är bortslösade på såna som Daisy."
missbrukare
knäppskalle
självisk
Hej.
Jag ser fram emot giftermålet.
Hej, Nicky Nick. Sen som alltid.
Freddie, jag är på ötid.
Hallå, min vän! Kom hit!
Det här monstret känner du redan.
Undvik honom till varje pris.
- Det här är Giorgios. - Hej.
Han gör vackra porträtt i bladguld.
- Hej. Trevligt. - Trevligt.
Och det här är Petros.
Håller hov som vanligt.
Det här är Malana, av finaste kvalité.
Jag skrev 28 verser i en episk dikt under dess magnifika inflytande.
Daisy är också poet, så ni två kommer älska varandra.
- Det får vi se. - Vad skriver du om, Daisy?
Om vad jag vill.
Mest skriver hon om ensamhet.
- Vad skriver du om? - Allt.
Kärlek, galenskap...
Mestadels det.
Petros vann ett pris för sin poesi.
Jisses!
- Fyra år sen? - Ja.
Han slutade publicera sen.
Varför då?
Det gjorde jag inte. Jag säger bara nej till pengarna.
Men jag skriver varje dag.
Hur läser folk det?
Kom hem till oss. Dörren står alltid öppen.
Ursäkta. Jag förstår inte.
Är inte hela poängen med att göra saker
att ses, höras, att dela?
Nej, nej. Poängen ligger i skapandet.
Det är där som lyckan finns.
Vårt jobb är att leva i nådens tillstånd.
Allt annat är bara applåder.
Han har ju rätt.
Låt aldrig andra säga åt en
om ens jobb har värde, för då äger de en.
Nu skriver jag för mig själv.
För mina vänner. För vågorna. Det är renare så.
Jag har aldrig sett Nicky så lycklig.
Ja. Det var det jag sa.
Han verkar alltid vara lycklig.
Inte?
Nickys föräldrar dog i en bilkrasch.
Länge var han ganska kylig.
Till och med nyligen.
Och man hade känslan av
att han såg sitt liv som genom ett teleskop, långt bortifrån.
Men nu tror jag att han äntligen lever igen, med dig.
Jag visste inte att himlen kunde se ut så.
Som stadsbarn och allt.
Det är som en annan planet.
Lite så är det.
- Ingen känner oss här. - Nej.
Och vi kan göra som vi vill.
Vi behöver inte oroa oss.
Men problemet är att vi måste åka hem.
Vi kan ha det så hemma.
Får jag berätta en sak?
Jag är kär i dig.
Du behöver inte säga nåt tillbaka.
Du ska bara veta det.
De alla älskade dig.
Självklart.
-Är du förvånad över att de gillar mig? - Ja.
Nej, det var toppen.
Jag är så glad.
Varför sa du inget om dina föräldrar?
Jag är så ledsen.
Var inte ledsen.
Jag är här och jag är med dig.
Det är allt som spelar roll.
Jag vet inte det.
Jag sörjde länge efteråt,
men nån gång blev min sorg som ett val.
Så vad gör man med ett problem eller om nåt är fel,
tittar man bara bort?
Jag ser allt det goda i livet.
När jag ser på dig försvinner bara resten.
Det är som buddhisterna säger:
"Smärtan är oundviklig,
"lidandet är valfritt."
Vi hade en artistisk...
...och känslomässig koppling.
Jag släppte honom inpå livet och han gick mig åt huvudet.
Jag trodde nog att vi var typ själsfränder...
Jag trodde att jag hittade min.
Francesca. Vi var väldigt lika.
Jag tror...
Man kan blanda ihop en själsfrände med en spegel.
Kanske.
Kanske han var en spegel.
Kopplingen ni hade...
Den är borta, va?
Men hon kom med dig. Det låter som allvar för mig.
- Kanske. - Men?
Jag vill inte spela på småklubbar för alltid.
Jag vill ha det du har.
Varför inte både och?
Får jag fråga en sak?
Är det säkert att du vet vad du gör?
Sist vi pratade så lät det som
att du fick ditt hjärta krossat.
Det känns som en livstid sen.
Men det var det inte.
En månad sen.
Och jag är här nu, Simone.
Billy gjorde mig olycklig, Nicky gör mig lycklig.
Och jag vill bara vara lycklig.
För en gångs skull vill jag vara den som blir lycklig.
Kan du inte förstå det?
Okej.
Ringarna, tack.
- Hej. - Hej.
Låt dem nu ge sina löften,
de löften som finns mellan dem och gudarna.
Låt himlen få höra
och låt vågorna lyssna på deras ljud.
Jag har gjort en massa dumt i mitt liv.
Verkligt dumma saker. Sånt jag kommer ångra tills jag dör.
Men jag ångrar inte den dagen.
Kom igen.
- Går vi redan? - Nej.
Hallå.
Jag älskar dig också.
Det menar du inte.
Men jag är glad att du vet det nu.
- Grattis. - Tack så mycket.
- Skål. - Skål.
- Tycker du att det är galet? - Nej, nej. Det gör jag inte.
Det är plötsligt.
Jo, det är ju sant.
Galet vore att stanna här för evigt.
Att inte åka på turné med bandet som gick upp på topplistan.
Ingen säger åt Daisy vad hon ska göra.
Du är hennes man nu.
Du tala reson med henne.
Jo, jag kan försöka.
Men vem bestämmer reson?
Du har ingen aning om vad hon ger upp.
Hur mycket hon ville det här. Hur mycket det betyder.
Petros kanske hade rätt.
Man... behöver ingen publik för att göra musik...
Daisy är inte som Petros.
Hon är inte en som skriver sonetter för skojs skull.
Hon är lycklig.
Vill du att hon inte ska vara det?
Hallå. Vad pågår här?
Vad sägs om...
- ...att ta lite syra... - Ja?
...och simma ut dit?
Jag vet inte om det är en bra idé.
- Det låter bra. - Bra. Okej.
Jag tror inte Simone har kul.
Självklart inte.
Varför säger du så?
Inget, det är bara...
Hon accepterar nog inte mig.
Så är det nog inte. Hon känner dig nog bara inte.
Inget personligt, hon vill bara... ha dig helt för sig själv.
Vad pratar du om?
Daisy...
Hon är kär i dig.
Det är galet.
Du inser väl det?
Sättet hon ser på dig, följer dig.
Hon flög halva vägen runt jordklotet
för att du bad henne.
Jag hade gjort samma sak för henne.
Jag klandrar henne inte.
Vem skulle inte vara kär i dig?
Du ska väl inte åka än?
Snart.
Vi kan äta frukost först.
Ta ett sista dopp.
Jag har en bättre idé.
Du stannar en vecka till.
Vi fick ju knappt nån tid ihop, Simone.
Vi har inte varit på andra sidan ön.
En vecka till. Bernie kommer älska det.
Jag måste tillbaka.
- Du måste inte göra nåt. - Jo.
Jag har shower inbokade.
Och räkningar.
Ansvar.
Jag ska göra te.
Förut var du kul. Vad hände?
Tja...
Vissa av oss måste jobba, Daisy.
Vissa måste jobba arslet av sig för att få det ens hälften så lätt som du.
Vad händer med dig?
Med mig?
Ja.
Minns du vårt första möte?
Du var en blyg liten flicka
som gick runt med en bok.
- För rädd för att spela. - Det minns jag.
- Och vad sa jag? - Jag skulle upp på scen.
Och det gjorde jag.
Och jag var olycklig.
Blir du lycklig här?
Daisy, jag känner dig.
Du skriver inte för skrivandet.
Du måste höras, du måste kopplas.
- Jag ska inte tillbaka. - Du måste.
- Jag kan inte. - Du har en singel på topplistan. En skiva.
Jag bryr mig inte om nåt av det!
Jo, det gör du. Du är bara rädd för Billy Dunne.
Är du kär i mig?
Är det vad det här är?
Simone.
Jag försöker...
Simone!
Förlåt.
Jag älskar dig, Daisy.
Du ska få höra om kärlek, för du har visst ingen aning.
Nån berättar sanningen,
även när du inte vill höra den.
Jag älskar dig, så jag ska säga sanningen.
Du är en självisk satkärring.
Du berättade aldrig om det här.
Tänk att du var så känd.
Jag hörde vad hon sa.
Det här måste kopplas.
Är det sant?
Daisy,
hon kanske har rätt.
Du kanske borde åka.
Jag vill det. Men...
...jag vill inte såras igen.
Du.
Det blir inte detsamma nu.
Ingen ska få såra dig igen.
Inte ett moln på himlen när värmen fortsätter...
Det ser inte så annorlunda ut.
Stränderna, palmerna, bergen.
Du ångrar mig och jag ångrar dig
Daisy?
Du klarar inte spriten Och du verkar inte klara sanningen
Är det du?
Jag är en glidning i systemet Och jag är redo att slå till
Vi får nog reda på det strax.
Så varsågod och ångra mig Men jag ler ändå
Undertexter: Jonathan Zylberstein
Kreativ ledare : Jeni Orimalade