Din episoadele anterioare...
Ce post e?
Dumnezeule!
Doamne!
THE SIX (CU DAISY JONES)
Am fost invitați la festivalul Diamond Head, din Hawaii.
Aplauze pentru The Six!
Normal că nu ne voiau doar pe noi pe afiș.
Daisy!
Primul vostru single e deja pe locul I.
Ce planuri aveți?
A fost o colaborare unică.
Ești un dobitoc și jumătate.
Cred că ești incredibil.
N-avem niciun viitor, nu?
Ești în trupă?
- Bună. Caroline. - Graham.
Tu și Daisy sunteți exact ce ai nevoie ca să ajungi unde vrei.
Știu.
Vrei să intru în trupa voastră?
Bună dimineața, dră Jones. Acesta e apelul de trezire solicitat.
Cât e ceasul?
E timpul să pleci, iubire.
- Tati! - Bună!
Bună dimineața, frumoaso!
Bună dimineața!
Vrei să mănânci ceva?
Nu. Fac un duș și am plecat.
La ce oră crezi că te întorci?
Dacă totul merge bine, știu și eu, până la cină.
Și dacă nu?
Dacă nu, va fi o noapte lungă.
- Gata! - Bine.
9 NOIEMBRIE 1975
- Bună. - Salut!
Obiectivul poate transfoca de la 9 la 36.
Am pregătit micul-dejun.
Nu prea știam la ce să ne așteptăm.
KAREN SIRKO - ORGĂ
- Iar a venit cu cracii goi. - Da, văd.
- Mă bagă în boală cracii. - Bună, Daisy!
Nu te mint.
Bună.
Iar când îi văd, nu prea-mi stă mintea la muzică.
Warren, da?
Da.
Știi că nu e treaba mea să nu te excit pe tine.
Acum știu.
Perfect!
Vreau să vă spun câte ceva înainte să începem.
În primul rând, avem un nou membru în trupă.
Aplauze pentru Daisy Jones!
- Bravo! - Marfă!
Bine ai venit!
Mulțumesc pentru prezență și pentru contribuție.
Mulțumesc pentru invitație.
Au trecut deja patru săptămâni.
Am compus o melodie.
De fapt, am compus vreo 20 și aș vrea să vi le cânt.
Scuze, n-am vrut să te întrerup.
- Sunt încântată de perspectivă... - Bine.
Ce e?
Melodiile erau deja compuse, gata să le înregistrăm.
BILLY DUNNE - VOCALIST/COMPOZITOR
Vestea bună, Daisy, e
că avem deja vreo 13 melodii pentru album și... Da.
Hai să-ți cântăm câteva. După ce le asculți,
vezi care-ți plac cel mai mult, poate adaugi și tu ceva.
Vă vine să credeți?
Am fost cât se poate de amabil.
Hai să cântăm melodia nouă pentru Daisy.
Da.
Cred că o să-ți placă.
Zi-mi că nu e despre nevastă-ta în ploaie.
WARREN ROJAS - TOBE
Dumnezeule!
EDDIE ROUNDTREE - BAS
Cred că se chema „E furtuna”.
Pe bune!
Te amuzi? Scuze. Voiai să zici ceva?
N-am venit să te acompaniez pe cântece de dragoste despre nevastă-ta. Nu?
Dacă tot suntem o trupă, atunci, albumul e în aceeași măsură al meu
cât e și al tău, al lui Karen, al lui Graham, al lui Warren
și al tipului ăluia.
Înțelegi?
A zis chestii pe care eu le ziceam din '69.
N-ar trebui măcar să discutăm despre o direcție?
Există vreun concept, vreo idee măreață în spatele discului sau...
Sunt de acord cu ea.
Ce e? Nu strică să discutăm.
- Știi ce cred eu? - Dumnezeule!
Ar trebui să fie un disc rock-and-roll.
Mulțumesc, Eddie. Mulțumesc pentru opinie.
Nu, vorbesc serios.
Normal că va fi un disc rock-and-roll. Ce naiba?
Dar e?
Pentru că multe dintre melodii au o sonoritate pop.
Ca muzica lui Sonny și Cher. Suntem o trupă pop sau... Nu?
Rock-and-rollul ar trebui să fie despre pasiune, durere, furie...
despre tăvăleli cu o necunoscută, nu despre dragostea conjugală.
- Fără supărare, Billy. - Cam asta încercam și eu să zic.
- Ce ziceți de niște tobe africane? - Bună idee.
O melodie ar putea fi doar voce și pian.
Aș vrea să-mi compun eu partitura pentru bas.
- Minunat! - Cumplită idee!
Ce-i greșit la ea?
Tu m-ai invitat aici.
Poate că a fost o greșeală, Daisy.
Ai terminat?
Dar tu?
Doamne, iartă-mă! Parcă ați fi la grădiniță!
Ce-ați zice ca voi doi să plecați undeva și să compuneți ceva?
Știți unde e ușa.
Hai, dispăreți naibii de aici, că am treabă!
Plecați odată!
Haide!
Și noi?
Mă doare la bască!
- Unde mergem? - La Apple Pan.
- Poftim? - Mi-e foame.
- E zece dimineața. - Nu pot lucra când mi-e foame.
- Încetează! - E o melodie reușită.
- E mașina mea. - Ia-mă, Doamne!
Bună ziua! Cu ce vă servesc?
Doi burgeri cu sos hickory, în sânge, și două porții de cartofi.
Nu-i nevoie să-mi comanzi tu.
Mă bucur, că n-am făcut-o.
La fel.
Imediat!
N-o să ajungem la nimic bun dacă ne certăm tot timpul.
De unde știi?
Ce?
Ce știi tu despre certuri? Nu ți se împotrivește nimeni.
Pot să te întreb ceva?
- Te rog! - De ce ești așa de obsedat de nevastă-ta?
- Ce? - Camila e grozavă,
dar de ce nu compui o melodie despre altceva?
Te temi că o să te lase sau simți că nu te ridici la valoarea ei?
- Care-i chestia cu... - Daisy!
- Ai greșit cu ceva? - Daisy!
N-am chef să-ți spun ție despre asta, bine?
- Bine. - Bine.
Câte doi burgeri de căciulă!
Și cartofii.
- Poftă bună! - Mulțumim.
A dat peste sublim
Îți place melodia asta?
„A dat peste sublim”?
- Cui nu-i place? - Eu am compus-o.
- Cum adică? - Uite așa!
- Așa cum ai compus „Fagurele”? - Cam așa ceva.
- Bine. - Am scris versurile.
O parte din muzică. Cea mai mare parte.
Ascultă melodia. Îl vezi pe Wyatt Stone în stare să o compună?
E o melodie dată dracului!
Marfă!
Acum, că-ți place, poate o lași mai moale cu mârlănia.
Ești sigur că nu vrei să vii?
L-am văzut deja.
Da, o dată.
Cred că ajunge pentru un film ca Rollerball.
Nu și dacă apreciezi arta, frățioare.
E o adevărată capodoperă.
Revizionare plăcută, domnilor!
Mersi.
- Încotro? - La film.
Tot Rollerball?
- E o capodoperă, în pana mea! - Hei!
M-am gândit să vin cu tine la plajă azi.
De ce n-aș merge?
N-am altceva de făcut.
Bine.
Graham.
Ești supărat pe mine?
Nu.
Nici vorbă. Bine?
Bine.
- Mă duc să-mi iau lucrurile. - Bine.
- Bună. - Ce mai faci?
- Bine. Tu? - Gata? Bine.
Da.
- Gata. - Vii?
Luați-o voi înainte.
Ai pățit ceva?
Nu, doar că nu mi-am dat seama că...
Nu e nicio problemă. Hai, urcă!
Vezi? Nu fi o ciudată.
Să mergem!
Bine.
- A cui e casa asta? - N-ai mai fost aici?
Nu prea cred.
- Bun... - Daisy?
Ce e?
Cheia...
- Ce faci? - Caut o cheie, Billy.
- Fir-ar... - Daisy?
De ce am impresia că încălcăm legea?
- Unde ți-e spiritul rock-and-roll? - Da.
Bun.
Incredibil!
Ce cânți?
Niște acorduri la care lucra frate-meu.
- Cum procedăm? - Ce vrei să spui?
- Tu cum faci? - Ce să fac?
Cum compui cântece?
Uite-așa!
Nevastă-ta a zis că nu mai bei.
Te deranjează?
Nu.
Nu știu cum să compun alături de alții.
Nici eu. Nu prea știu.
Și cum facem?
Cel puțin aruncă o privire.
Nu sunt toate despre soția mea.
Alege alta.
Dă-l încoace! Ajunge.
Să începem cu o melodie nouă.
Bine.
Ce e?
Acum ce naiba mai e?
Nimic. E...
Ce?
Nu-mi plac referințele la natură, imaginile...
Bine.
S-ar putea să le placă unora, dar nu și mie.
Tu numești astea „versuri”?
Da.
Idei, fragmente, chestii care mi-au venit pe moment.
- „Zmeie se-nalță-n furtuna de foc”? - E o metaforă.
- Pentru ce? - Pentru sentimentul de derivă.
Și de ce nu spui asta?
- De ce nu spui și lucrurilor pe nume? - Nu mi-e greu.
- Poți? - Da.
Cred că ești un căcănar. Ce zici de asta?
Sincer, e mai bine.
Mai cântă o dată rifful ăla, rifful lui frate-tău.
Bine.
- Luăm o pauză? - Nu.
Compunem.
Trebuie să fie mișto să fii într-o trupă rock.
Ca femeie, vorbesc. Nu prea vezi multe.
Din păcate, e adevărat.
Ce fel de muzică îți place?
Câte puțin din toate.
Barry Manilow sună bine.
Ești frumoasă.
Am fost Miss Adolescența Arizona în '73.
- Felicitări! - Mersi.
Și acum ce faci?
Sunt studentă în Santa Barbara.
La medicină.
Vei fi medic?
Psihiatru.
Și îți place Graham?
Da.
Fii sinceră! La mijloc e fantezia de a fi cu o vedetă rock?
Tipi cu chitare?
Nu cred.
Și atunci ce e?
E un tip de treabă.
În plus... Știi tu...
- Ce anume? - E sexy rău.
Serios?
Despre ce vorbiți?
- Despre nimic. - Nimic.
Cine vrea să învețe să se dea cu placa?
Ai înnebunit? Nu intru nici moartă în apa aia infectă.
- Hai! - Vin eu.
- Da? - Da.
Să nu cumva să te îneci, Sirko! Avem nevoie de clăpar.
Distracție plăcută!
Mersi. Revenim.
Primul disc pe care l-am cumpărat cu banii mei.
Să văd dacă ghicesc! Al tău a fost ceva super,
ca Everly Brothers.
Fats Domino?
Nu.
Little Richard?
- Nu. - Care a fost?
„(How Much Is) That Doggie in the Window?”
Dar, dacă spui cuiva, voi nega.
Vrei să alegi un disc?
Da.
Am găsit.
- Bun. - Ce e?
Prima melodie care...
Ce?
Prima mea iubire.
Interesant.
Există o lume în care pot să merg
Și să-mi destăinui secretele
În camera mea
- Cunoști melodia? - Da.
În camera mea
În lumea asta...
- Mișcă-ți umerii. - Bine.
Trebuie să faci un singur pas. Așa!
- Mișcă-ți trupul! - Bine.
Nu trebuie să fim prieteni.
Dar nu putem fi străini dacă e să compunem împreună.
Întreabă-mă ceva.
Orice.
O să-mi spui adevărul?
Da. Pe cuvânt.
Bine.
Câte pastile iei pe zi?
Asta vrei să știi?
- Răspunde la întrebare. - Nu știu.
Ai zis să întreb orice.
Nu știu. Nu le număr.
Și nu crezi că e o problemă?
De ce? Mi le-a prescris medicul.
- E o problemă dacă nu te poți opri. - Pot s-o fac.
Pot să le arunc în WC. N-o să mă afecteze.
Nu sunt sigur că te cred.
Ce mai vrei să știi?
De ce ai vrut să faci parte din trupă?
Pentru tine.
De ce?
Am impresia că te cunosc.
Că ne cunoaștem de multă vreme.
Nu știu cum să-ți explic, dar îmi pari cunoscut.
Pățești asta des?
Nu.
Încă o întrebare, și e rândul meu.
Bine.
Spune-mi cinstit cum te-ai tăiat la mână.
Ți-am zis.
- Ai intrat forțat în casa părinților? - Da.
Vorbeai serios?
Nu înțeleg.
Melodia mea era pe locul întâi în top și voiam să le spun.
Dar nu erau acasă.
Nu.
- Se mutaseră. - Ce?
S-au mutat
fără să-ți spună.
Nu cred că am auzit vreodată ceva mai trist, Daisy.
Îmi pare rău că trebuie să-ți spun, Billy, dar viața e plină de lucruri triste.
Când sunt tristă, iau pastile. Tu ce faci?
Nu știu.
Cândva așa procedam.
Dar cred că...
Ce?
Bănuiesc că...
trăiesc sentimentul.
Nu cred că am auzit vreodată ceva mai trist.
- Am înțeles. - Ce anume?
Tu compui cântece despre cine ai vrea să fii, nu despre cine ești.
Cum ar fi dacă n-ai face asta?
Dacă ai compune melodii despre tipul care nu e perfect tot timpul,
care îi dezamăgește pe ceilalți și care își dorește lucruri interzise?
Cine ar vrea să asculte așa ceva?
Eu.
Toată lumea.
- Relaxează-te, da? - Nu știu cum s-o fac.
- Sunt englezoaică. - N-o să pățești nimic. Sunt aici.
E de treabă.
Da.
Și e și frumoasă.
Așa aș zice.
Despre ce vorbiți?
- Karen? - Ce e?
- O faci „proastă”? - Nu!
A primit bursă la Oxford.
Întreb dacă aveți preocupări comune.
Da, așa cred.
Am vorbit cu ea adineaori și mi-a zis că îl adoră pe Barry Manilow.
Să mori tu!
Am ieșit împreună de vreo trei, patru ori
și, sincer să fiu, nu prea avem timp de vorbă, dacă înțelegi ce vreau să spun.
- Da, cred că înțeleg. - Da.
Nu vorbim deloc.
- Am înțeles. - De-atâta sex.
Mulțumesc, Graham. Am priceput.
- Doamne! - Vine valul. Ești gata?
- Nu. - Prea târziu. Hai!
- Pe burtă! - Dumnezeule!
- Pe burtă. Vâslește! - Să-mi trag una!
Vâslește! Du-te!
Frate!
- Ești gata? - Pentru ce?
- Vrei să intri? - Nu!
Gata? Hai!
- Îți place? - Da, dar încotro se duce?
Partea bună la interpretarea mea e că știam încotro se duce.
Cred că se potrivește mai bine cu strofa pe care ai compus-o.
- Bine. - Încearcă.
Bine.
Ne-am jucat așa ore întregi.
Am schimbat acordurile, linia melodică, până ne-a ieșit.
Înapoi la do.
Ai un sentiment de împlinire când îți iese.
De vrei să-mi dai vestea rea Dă-mi-o-nvelită-n catifea
Nu cred că ar trebui să coborâm amândoi.
- Hai să încercăm așa! - Bine.
De vrei să-mi dai vestea rea
Așa mai merge.
Da, dar nu el a compus melodia.
Cui îi pasă?
Ideea e, Caroline... Melodia se numește „Eu compun melodiile”.
Cum de nu te deranjează?
- E o melodie bună, indiferent a cui e. - Nu mă ajuți și tu?
Ce anume îți place la melodie?
Nu știu. Versurile? Vocea lui?
Un răspuns pe bune.
Nu există răspunsuri bune sau greșite.
- N-aș zice asta. - E o melodie fredonabilă.
Mă face fericită.
Nu ăsta e și rostul muzicii pop?
Nu e cazul să-ți schimbe viața radical.
Asta e tare!
- Ziceai că nu sunt răspunsuri greșite? - Du-te-n pana mea!
Barry Manilow.
Încă nu s-au întors?
De câte ori poți să vezi Rollerball într-o zi?
- N-ai vrea să mă conduci? - Poftim? De ce?
Nu știu. Dacă e cineva în casă?
- Cine anume? - Știu și eu? Niște hoți!
- Hoți? - Da.
Au avut loc mai multe spargeri în ultima vreme.
- N-am auzit nimic. - Mă conduci sau nu?
- Condu-o până la ușă! - Bine.
Doamne!
- Revin imediat. - Bine.
Se pare că nu-i nimeni.
Cred că ar trebui...
să mă duc să-mi iau placa.
Îl văd fluturând în depărtare Ca un miraj în deșert
Oare facem schimb de secrete Pe care nimeni nu le înțelege
De ce folosim „îl”?
„Îl văd fluturând în depărtare.” La ce se referă?
- La viitorul nostru. - Ce vezi la orizont?
De ce nu „te” sau „ne”?
- „Ne” ar merge. - Îmi place.
- La nebunie.
- Să încercăm. - Cu „ne”.
Bine.
Ne văd fluturând...
- Încearcă. - Bine.
Unu, doi... și!
Ne văd fluturând în depărtare Ca un miraj în deșert
Oare facem schimb de secrete Pe care nimeni nu le înțelege
Îmi place la nebunie.
Ai ajuns să-mi fii drag De ce ții să-ngreunezi lucrurile?
Începe să sune a cântec.
Nu mă lăsa cu...
Nu mă lăsa cu inima frântă și liber De ce nu-mi spui unde ești?
- Bine. - Bun. Partea asta trebuie...
- Partea asta trebuie refăcută. - De ce?
E siropoasă.
- Ba nu! - Ba da.
E optimistă, dătătoare de speranță.
- E ceva rău? - Noi nu compunem astfel de melodii.
Noi cântăm despre motivul pentru care facem lucruri care ne rănesc,
pentru care continuăm să le facem chiar dacă știm că e fără speranță.
Nu sunt de acord.
Te înșeli, deci...
E clar că ai luat-o-n freză de la cineva, nu?
Ce vrei să spui?
Poftim?
M-am înșelat în privința ta.
- Nu mi te-am imaginat vreodată așa de... - Cum?
Distrusă.
Daisy.
Nu asta am vrut să spun. Daisy!
Daisy!
Daisy, îmi pare rău!
Fir-ar!
Uite ce e...
îmi pare rău.
Am vrut să spun...
că ne asemănăm mai mult decât am crezut.
Cum așa?
Și tata a dispărut din viața mea.
Când aveam opt ani.
Încerc să nu mă gândesc prea des la el,
dar mai mult ca sigur acțiunile mele caută să-l facă să-și regrete decizia.
Nu sunt distrusă.
Da, nici eu.
Fir-ar!
Cum naiba ați intrat în casa mea?
Pe ușă.
Am sosit, iubiților.
Vreo veste de la Billy?
Nu.
Alo?
Bine.
Da, sigur. Nicio problemă.
Venim imediat.
Teddy era.
Ce-a zis?
Nu puteam să mă mai abțin. Era cât pe ce...
- Salut! - Salut!
Graham, mai știi rifful pe care-l cântai mereu?
Da. Ați făcut ceva din el?
Luați loc! Cred c-o să vă placă.
A fost prima melodie pe care au compus-o cu adevărat împreună.
Și acum e printre preferatele mele.
Nu-nseamnă că nu credeam Nu-nseamnă că nu mai cred
Am repetat-o de câteva ori.
Toate minciunile-s adevărate când le spui Aici e secretul
De vrei să-mi dai vestea rea...
Îmi aduc aminte că am avut sentimentul că lucrurile nu vor mai fi la fel.
A fost...
o zi de milioane.
Apoi trece în re major?
Da, știu, dar crede-mă, funcționează, bine?
Iar dacă vrei să improvizezi, dă-i bătaie!
- Înregistrăm dubla asta? - Da.
- Cum se cheamă? - „Dă-mi vestea rea învelită-n catifea.”
M-ai găsit rătăcită într-un sentiment somnambul
Sunt trează de mult prea mult
Am ochii larg deschiși Inima-mi se scufundă
Până la sfârșitul zilelor
Nu-nseamnă că nu credeam
Nu-nseamnă că nu mai cred
Toate minciunile-s adevărate când le spui Aici e secretul
Dă-mi vestea rea, vestea rea Învelită-n catifea
De vrei să-mi dai vestea rea
Dă-mi-o-nvelită-n catifea
De vrei să-mi dai vestea rea
Nu-mi spune că mă iubești Când tragi ușa după tine
Dacă tot mă părăsești
De vrei să-mi dai vestea rea Dă-mi-o-nvelită-n catifea
De vrei să-mi dai vestea rea
Ne văd fluturând în depărtare Ca un miraj în deșert
Oare facem schimb de secrete Pe care nimeni nu le înțelege
Ai ajuns să-mi fii dragă
De ce ții să-ngreunezi lucrurile?
Nu mă lăsa cu inima frântă și liber De ce nu-mi spui unde ești?
Partea cea mai mișto e că fiecare a putut contribui.
N-a mai fost iar totul despre Billy.
Îi datoram asta lui Daisy.
De vrei să-mi dai vestea rea Dă-mi-o-nvelită-n catifea
De vrei să-mi dai vestea rea
Nu-mi spune că mă iubești Când tragi ușa după tine
Dacă tot mă părăsești
De vrei să-mi dai vestea rea Dă-mi-o-nvelită-n catifea
De vrei să-mi dai vestea rea
Dă-mi-o-nvelită-n catifea
De vrei să-mi dai vestea rea
Aveau unul asupra celuilalt un efect clar pozitiv.
De vrei să-mi dai vestea rea
Nu-mi spune că mă iubești Când tragi ușa după tine
Dacă tot mă părăsești
Asta, până când s-a risipit efectul.
De vrei să-mi dai vestea rea
Incredibil!
A fost cea mai tare versiune. Ce părere ai?
Sunt un geniu dat naibii!
Fă una pentru tine.
- Cât e ceasul? - E târziu.
Îmi pare rău. Așa de rău a fost?
Subtitrarea: Cristian Brînză
Redactor: Robert Ciubotaru