SERIÁL NETFLIX
Jedna jedna sedm dva pět dva. Dahmer.
Jedna jedna devět devět čtyři dva. Bryant.
Jedna jedna šest šest pět čtyři.
Prosím vás, zažádal jsem si o dvě kyanidový kapsle
a žiletku.
Nevíte, kde se ztratily?
VĚŘTE V PÁNA
Milý Jeffe, kámošky mě mají za blázna, že ti píšu, ale chtěla jsem tě pozdravit.
Víš, že za tebe teď lidi chodí na Halloween?
Oblíkli se za tebe tři různí kluci ze školy.
Všichni pěkně vyšilovali.
Na příští rok škola kostýmy zakázala.
A víš, že podle tebe udělali komiks?
Podle mě je to hustý. Strašidelný věci se mi vždycky líbily.
Pošleš mi zpátky nějaký obrázek, nebo tak něco?
Přikládám pět babek.
Když mi odepíšeš, pošlu ti víc. Tvoje největší fanynka, Alice.
AHOJ, ALICE! DÍKY! S POZDRAVEM JEFF
Všimli jste si, že to vypadá jako palec?
Minimálně potom, co jsem ho z někoho odřezal.
I když ne, to pak vypadal spíš takhle.
To je fakt nechutný, kámo.
Sedni si, sakra!
Tohle se mi nelíbí.
Mým fandům jo.
Nemusíš se tam vracet.
Můžeš na nějakou dobu bydlet u nás.
Ne, nehodlám být nikomu na obtíž. Tečka.
- Ale mami, to není… - Tečka. Ale díky.
Běž pro zbytek věcí.
Nechají tě někdy na pokoji?
Dej tomu čas. Brzo přesedlají na něco jiného.
Seberu je.
No tak, mami.
- Promiň, ale tohle je šílený. - Co?
Nemůžeš tu zůstat, nedovolím ti to.
Vždyť… to tady jde pořád cítit.
Co provedl těm lidem…
Já vím, že tu hnilobu cítíš taky.
Nemusíš to přiznávat, když jsi tak tvrdohlavá.
Mě jsi ale učila, že lhát se nemá.
A kam jinam mám jako jít?
Nic jiného si dovolit nemůžu.
- Já ti pomůžu. - Ne, Sandro.
Už nám toho vzal ažaž.
Svůj domov si vzít nenechám.
Tak mi slib, že když se budeš bát, půjdeš za ostatníma.
Víš, kam lidi v noci chodí, že jo?
Jsem v pohodě.
Slib mi to.
No jo pořád, slibuju. Panebože.
Můžeš už přestat?
Děláš, jako by se na mě měl Dahmer odněkud vrhnout.
Je za mřížemi.
A už tam taky zůstane.
Dobře, tak mi aspoň zavolej.
A hlavně si odpočiň, prosím tě.
- Odpočinu. - Jo?
Jasně.
Hej!
Mohl byste mi za 20 babek něco donýst?
Co to kurva je?
Hned to vypni, Dahmere!
Snažím se tady spát!
VELRYBÍ PÍSNĚ
Vypni to, Dahmere!
Proč? Chtěl jsem se trochu vyspat.
Vypni to a dej to sem!
Je to moje.
Nemůžete mi to vzít.
Dej mi to, nebo půjdeš na samotku.
Do prdele.
Je proti tomu nějaký pravidlo?
Tak to se ti líbí, jo? Zvuky umírajících lidí?
Jsou to zvuky velryb.
Jsou uklidňující. Pomáhají mi spát.
Nemůžu si tu ani zhasnout.
Jo? To si musíš vyřídit se správcem.
Koupil jsem si ji! To nemůžete!
Naser si, Dahmere.
- Měl jsi dostat křeslo. - Já je o to prosil.
Místo toho mi napařili 900 let.
No tak.
Seženu si další kazetu s velrybama!
Sklapni, Dahmere!
Drž už kurva hubu!
Milá paní Hughes,
dala byste mi prosím autogram?
Přikládám i zpáteční obálku a poštovné.
Děkuji. Josh Mahoney, Champaign, Illinois.
Chápu, že jste naštvaná,
ale civilní žaloby můžou trvat roky.
A i když vyhrajeme, těžko říct, kolik peněz dostaneme od města
nebo malého nakladatelství, které ten komiks vydalo.
Mně nejde o peníze, pane Goldsteine.
Ty mi Tonyho nevrátí.
Je to zvrácený komiks nakreslený se zvrácenými úmysly.
Někdo za to musí zaplatit a převzít zodpovědnost.
Souhlasím.
Podívejte se na tohle.
Otec Jeffreyho Dahmera napsal knihu
a podle mě se bude prodávat mnohem líp než nějaký komiks.
S Lionelem a jeho ženou Shari jsem se seznámila při procesu.
Vypadali jako slušní lidé.
Poslyšte, navrhuju, abychom kromě města zažalovali i Dahmerovu rodinu.
Připravíme je o případný zisk z knihy,
práv na film a rozhovorů.
I o ty drobné dary,
které Dahmerovi lidi posílají do vězení.
Četl jsem o tom v novinách.
Nenechte ho vydělat ani cent.
Já vám nevím. Žaloba města a Dahmera mi přijde jako správná volba.
Ale jít po jeho rodině? Po tom všem, čím si museli projít?
Mohli by na tom vydělat miliony.
Jistě, možná jsou to slušní lidé,
ale nemyslím si, že se o ty peníze hodlají rozdělit s vámi
nebo s ostatními rodinami obětí. Minimálně ne dobrovolně.
Tak co? Cítíte se na to?
„Z toho, jak Lionel Dahmer analyzuje svůj špatný vztah
se synem Jeffreym, zamrazí snad každému rodiči.
Jeho knihu by bylo možné jednoduše zavrhnout,
ale z textu přímo odkapává takřka hmatatelné utrpení a beznaděj.
Jeho vyprávění činí strhujícím…“
Pane jo, „strhujícím“.
„…především to, že se nesnaží nahlédnout pouze do duše svého syna,
ale i do své vlastní.“
To je úžasné, zlato.
Jo, asi to celkem ujde.
Co na to tvůj agent?
Leonard? Je nadšený. Vyšlo to v New York Times, takže…
Zlato, tohle je…
prostě úžasné. Zaslouží si to přípitek.
Na mého manžílka, autora bestselleru.
No tak, nebudeme předbíhat, miláčku.
Vracíme se k Lionelovi a Shari Dahmerovým.
Jeho kniha A Father's Story
o sériovém vrahovi Jeffu Dahmerovi bude brzy na pultech.
Lioneli, před reklamou jste říkal, že už jste dostal nabídku
na filmovou adaptaci.
- Jednáme o tom. - Ano.
Uzavřeli jsme předběžnou smlouvu.
Z Kansas City se mi ozvali dva pánové, Ambler a Dickinson,
kteří by chtěli podle celého příběhu natočit…
- Hej, Dahmere. Pohyb. - …celovečerní film.
Lionelův příběh.
- Promiňte, ale co mám dělat? - A Father's Story.
- A vy jste pro? - Ano.
Mám tátu v telce.
Napadá vás, kdo by mohl hrát vás dva?
To ještě nevím.
Možná Jon Voight. A Faye Dunaway.
Jak jim mám odevzdat zisky,
když žádné nemáme?
To je na jednu stranu pozitivní.
Neprodali jsme přes 50 000 výtisků, takže jim nemáme co předávat.
Ale co… Co když tu hranici překonáme?
Soudce rozhodl, že pak by rodiny obětí měly nárok na všechen zisk.
- Jdou i po Jeffových penězích. - Vždyť žádné nemá.
No, ve vězení vydělává 25 centů za hodinu
a lidé mu posílají dary.
Za to si kupuje akorát kafe a cigára.
To už by nemohl, i tohle by dostaly ty rodiny.
Ježiši. To je strašná…
Já chápu, že ti lidi trpí. Opravdu.
Ale to jim vážně jde o 25 centů za hodinu?
Kdo přesně tu žalobu…
Kdo s tím přišel?
Všichni najednou.
Haló?
- Vraťte se, odkud jste přišli. - Haló?
Nikdo váš tu nechce! Nasedněte na loď a táhněte zpátky!
Klídek.
Chci si tě jenom vyfotit.
Pojď.
Něco ti ukážu.
Musíme odsud pryč.
Věděl jsi o tom!
Sleduj, co se stane.
Co to děláš?
Proč ho vystřihuješ z fotek?
Už o něm nebudeme mluvit.
Nebudeme mluvit o tom, co se stalo,
ani říkat jeho jméno.
Zlatíčko.
Dnes jsme se sešli, abychom oslavili udatnost,
chrabrost, odhodlání a příkladnou statečnost.
Statečnost tváří v tvář nebezpečí
a velkým pochybám.
Jste hrdinové.
Všichni v téhle místnosti.
Reprezentujete to nejlepší v nás.
Jste obyčejní občané, které kupředu nežene odměna,
ale morální zásady.
Touha dělat to, co je správné a spravedlivé.
Když se na ně začaly sesypávat davy, tito dva muži se nezalekli.
A my stáli po jejich boku a rvali se za ně
stejně jako za každého, kdo si připne odznak a slouží občanům.
Dáváme tím najevo,
že nám na našich kolezích záleží.
Tato odvážná žena udělala navzdory velkým překážkám vše pro to,
aby ochránila svoji komunitu.
Prokázala neuvěřitelné odhodlání
ztělesňující úžasného ducha Milwaukee.
Je mi ctí na pódium pozvat příjemkyni letošní ceny za zásluhy…
Je mi velkou ctí
na pódium pozvat
příjemce ceny za policistu roku Policejní asociace města Milwaukee.
…Glendu Cleveland.
Johna Balcerzaka a Josepha Gabrishe.
Děkuju, náčelníku. Tohle je krok správným směrem.
Upřímně nevím, co říct.
Prostě…
Tu cenu přijmu pod jednou podmínkou.
Že se do budoucna polepšíte.
Tohle je za Koneraka
a všechny ostatní oběti.
Nedovolte, aby se to opakovalo.
Podáme proti městu federální žalobu
za porušení práva na rovnou ochranu.
Policie měla ústavní povinnost vašeho syna ochránit a selhala.
Chceme pro vaši rodinu odškodné ve výši 10 milionů dolarů.
Vím, že ani taková částka neuleví utrpení, jaké si prožíváte,
ale je to krok správným směrem.
Ty peníze vám alespoň o něco ulehčí život.
Budou město žalovat o 10 milionů dolarů.
Také jsem slyšela o aukci Dahmerových věcí.
Zařídím, aby všechen výdělek dostaly rodiny obětí.
Což samozřejmě zahrnuje i tu vaši.
Tady máš kolak, Luku.
Jsou tu všichni, koho máš rád.
Tvoje rodina
i přátelé.
Jsme tu všichni, Luku.
Máme pro tebe i sušené maso
a dušené vepřové.
Dokonce i ty dortíky, které zbožňuješ.
Sklapni!
Pomoc!
Pusť mě!
Pomoc!
Tento produkt si zamilujete.
V podstatě si ho prostě přehodíte přes ramena
a můžete ho používat jako batoh.
Podobný na trhu nenajdete. Snadno se používá a je příjemný.
A může být váš za pouhých…
- Díky. - Není zač.
Vás jsem tu už viděla.
Jsem Dana z 201. To je na konci chodby.
Ráda vás konečně poznávám. Já jsem Glenda.
Četla jsem, že jste se snažila zachránit toho chlapce.
Zachovala jste se správně.
No, byla to sice správná věc, ale čemu jsem tím pomohla?
Pořád nemůžeme spát ve vlastní posteli.
Máte noční můry?
Já taky, ale proto se sem chodíme utěšit.
Řekla jsem dceři,
že když budu mít strach, půjdu dolů.
Ujišťovala jsem ji, že budu v pohodě. Že se o mě nemá bát.
Že si od něj nenechám zničit život.
Dostal se mi ale do hlavy a nemůžu ho z ní dostat.
Mám hroznou artritidu v obou kolenech.
Nesnáším chození po schodech.
Když ale vynáším smetí, vylezu do třetího patra,
přejdu chodbu a sejdu na ulici odtamtud,
abych nemusela procházet kolem bytu toho šmejda.
Příště mi to smetí nechte za dveřma.
To je od vás milé, ale to nemusíte.
Žádné takové, musíme si pomáhat.
Dobře.
Táhněte do hajzlu.
Haló?
Tak deset milionů, jo? Vy zasraný rákosníci.
Přestaňte otravovat a vraťte se na rýžový pole.
Promiňte.
Promiňte!
Můžu vás poprosit o pozornost?
Je mi líto, ale bylo mi řečeno,
že už vás z bezpečnostních důvodů nemůžu nechat spát na chodbě.
Mluvil jsem ale s majiteli budovy
a těm, kdo tu budou chtít zůstat,
bude o 25 % snížen nájem.
A ti, kdo budou chtít zrušit smlouvu, nemusí platit žádný poplatek.
Děkuju.
Promiňte. Jmenuju se Glenda Cleveland a…
Ano, vím, kdo jste. Těší mě.
Já jsem George Hecker. Pomohl jsem jim se sem dostat z Laosu.
Nikdy nenašli celé tělo. Jenom části.
Chvíli to trvalo, ale nakonec jsme vybrali dost na pohřeb.
Arcidiecéze přispěla na rakev, abychom mohli uspořádat mši.
Říkala jsem si, jestli…
Tohle je jeho máma?
Ano.
Nechci ji nijak…
Mohla bych mluvit s jeho tátou?
Určitě.
Promiňte, že ruším.
Pane Sinthasomphone,
já jsem Glenda Cleveland.
To já jsem volala na policii ohledně vašeho syna.
Bydlím v tom domě.
Je mi…
Je mi to moc líto.
Věděla jsem, že se něco děje.
Nikdy jsem policii neměla věřit, když tvrdili, že je všechno v pořádku.
Nebylo to v pořádku.
To je dobrý.
Ne, není.
Udělala jste, co bylo ve vašich silách.
Zdravím. Jdu za Catherine Dahmer.
Takže ten film nakonec nenatočí.
Producenti od toho dali ruce pryč.
Vlastně ani nevím, jestli to byl dobrý nápad.
Chtěl jsem jenom pomoct ostatním rodičům. Aby věděli…
na co si dávat pozor.
No…
Tebe by hrála Raquel Welch.
Vždycky se ti líbila.
Určitě by tě vystihla.
Měl tě opravdu rád, i když ti to dával najevo po svém.
Udělala jsi, co šlo.
Víc jsi udělat nemohla.
Mně jsi ale vychovala skvěle.
Tak jo.
Tak zase zítra, dobře?
Jo, to je hustý.
Ještě jednu.
Co si myslíte, že tu děláte?
- Nic, jenom se bavíme. - Bavíte?
- Klid, Sandro. - Tohle není lunapark.
- Máma tady bydlí. - Hej.
Tohle je veřejné prostranství. Můžeme se tu fotit, jak chceme.
Hej! Co to…
Co to kurva děláte? Na to nemáte právo!
Vraždil tady lidi!
Chápete to?
Běžte domů. No tak!
Promiň, neměla jsem tak vybuchnout.
Měly bychom jít dovnitř.
To je v pohodě.
Jednou z otázek, kterou si váš otec v knize klade, je,
kdy jste se přestal ovládat.
Zdá se mi to, nebo trochu přibral?
Jo, vypadá to tak. Očividně v tom vězení moc nestrádá.
…nebylo cesty zpět?
Myslím, že mi tehdy bylo tak 14 nebo 15.
Začal jsem…
mít chorobný
nutkání k…
násilí a vzrušovalo mě to.
Vzrušovalo vás to zabíjení?
Nebo to, co přišlo po vraždě?
Ne, to vraždění bylo jenom nutný zlo.
Bylo to na tom to nejhorší…
Na tohle tady koukat nebudeme!
Vypni to.
Proto jsem se pokoušel
vyrobit živoucí zombie.
Pomocí kyseliny chlorovodíkový a vrtačky.
Jeden z neúspěšných pokusů o vytvoření zombie
byl proveden na tomto chlapci.
Jeffrey mu do hlavy nalil kyselinu skrz vyvrtanou díru.
Tento pokus o lobotomii žádná z obětí nepřežila.
Jsi v pohodě?
Tohle není správné.
Proč dostává prostor vyprávět svůj příběh
na celostátní televizi?
Já tě chápu, ale když pochopíme jeho motivaci, možná pak…
Už toho mám dost!
Pořád žiju v jeho stínu.
- Není to jenom nějaká děsivá povídačka. - Já vím.
Je to můj život. A já…
Kdo je tam?
Policie.
Ano?
Glenda Cleveland?
Ano?
Můžeme dál?
Ne, nemůžete.
Váš domácí nám řekl, že tu najdeme vaši dceru Sandru Smith.
To jsem já.
Máte právo nevypovídat.
Nic jsem neudělala.
- Proč ji zatýkáte? - Klid.
Jeden mladý muž nám řekl, že ho napadla a rozbila mu foťák.
- Podal na ni žalobu. - Ten mladík byl na našem pozemku.
Rozbila mu foťák?
Na jaký okrsek ji berete?
- Na první v… - Vím, kde to je.
Vidíš to? Draží majetek Jeffreyho Dahmera.
Ránko, Rito.
Ty jeho lebky a tak?
Chci tu vrtačku, kterou dělal zombie.
Dobré ráno, šéfe.
Rito, spoj mě s Deanem Reynoldsem z Veřejných staveb.
Ať vám nabídli cokoliv, dám vám o sto tisíc víc.
Dobře?
Ale chci ty věci úplně všechny, rozumíme si?
Jo, přesně tam.
To je všechno?
Mrkejte na to.
Hned to polož! Je to můj majetek, ty sráči!
Nečum na mě jako vyoraná myš.
Vedoucí vašich odborů je můj kámoš.
Klidně tě nechám vyhodit, ty blbečku!
Všechno to zahrabte!
Soudce zamítl naše tvrzení, že policie měla povinnost ochránit vašeho syna.
Město ale s vyplacením souhlasí.
Přiznává, že porušilo jeho právo na rovnou ochranu.
Nabízí nám 850 000, což je sice míň, než jsme chtěli,
ale měli byste to vzít.
Konečně se s tím pak můžete začít vyrovnávat.
Jsem Joe Zilber. Neznáme se.
Vím, že výtěžek měl jít rodinám obětí,
ale příčilo se mi, že by se z těch věcí staly sběratelské předměty.
Zaplatil jsem jim proto o něco víc a nechal je zničit.
Tohle je váš podíl.
Po rozdělení mezi 11 rodin
to dělá 32 000 dolarů.
Haló?
Nechceš si vzít těch 850 000, nasednout do letadla
a odtáhnout zpátky do džungle, ty šikmoočko?
Jestli zavoláš ještě jednou, budeš toho litovat!
Co tu ještě děláte?
Zdravím, seržo.
- Nemáte už padla? - Jenom jsme vyřizovali telefonát.
Mějte se.
Takže, Kareeme…
jak se od posledně máte?
Celkem to jde.
Vypadáte zdravě.
Jo.
Po tom pozitivním testu jsem se od všech odřízl.
Už nechodím ven.
Ani do klubu.
Ani za kámošema.
Ani za rodinou.
Já nevím.
Strašně se…
za to stydím.
Nedokážu být mezi lidma.
Je to pro mě utrpení.
Rone!
Chápu, jak se cítíte.
- Tyhle kecy si nechte. - Nejsou to kecy.
Věřte mi.
Vážně vás chápu.
Nemůžete být doma zavřený napořád.
Dřív, nebo později…
se budete muset svému strachu postavit
a začít znovu žít.
Glendo.
Pane Princewille.
Zdravíčko.
Dostanete i oficiální oznámení,
ale chtěl jsem vám říct, že to tu město koupilo
a plánuje demolici.
Demolici? Takže nás prostě vykopnou?
Všem nájemníkům proplatí náklady na stěhování.
Ale ano, musíte se přestěhovat.
Kolik na to máme času?
Šedesát dní.
Co tu místo toho postaví?
Nevím, prý možná park.
Měli by tu udělat nějaký pomník.
Aby se nezapomnělo na ty oběti.
Něco na uctění jejich památky.
To by bylo to nejmenší.
Vzkážu jim to.
A promiňte, Glendo.
Za všechno.
Děkuju.
Jste dobrý člověk, pane Princewille.
O DVA MĚSÍCE POZDĚJI
Jsem sláb, ale Ty jsi silný.
Ježíši, dej, abych byl prost vší viny.
Já budu navždy spokojený,
dokud mi budeš nablízku.
Nech mě kráčet po tvém boku, Pane.
Vyslyš moje prosby naléhavé.
Zasloužíš si to!
Zasloužíš si to, ty zmrde!
Tady nemáš co dělat!
- Zasloužíš si to! - Uzamčení zadní části kaple.
Napadení vězně.
Poranění krku.
Tady máš poštu.
Ale není to pro každého.
Nemáme dost času ani správné vybavení.
Nakonec se na to snažíme zapomenout.
Soustředit se na jiné věci.
Především pak na to, aby nás nikdo neviděl bez košile.
Přitom u toho není tak těžké vydržet.
Teď už ne.
Stačí vám jenom tři věci.
Znalosti,
chuť a správné vybavení.
V následujících 20 minutách vás provedeme vším,
co je o vzpírání třeba vědět.
Tento kurz vás naučí, jak dosáhnout vyváženého svalstva
a silnějšího srdce.
Budete mu muset tři dny v týdnu věnovat 30 minut.
V pondělky, středy a pátky.
Milý Jeffe, jsem tvůj největší fanda.
Tenhle pohled jsem našel v místním obchodě.
Hustý, co?
Četl jsem, že se tě v lochu pokusili zabít.
Rozesmálo mě to.
Tebe nikdy nedostanou, kámo.
Jsi jako Michael Myers nebo Freddy Krueger.
Jeffrey Dahmer nikdy neumře. Pošleš mi autogram?
Přikládám zpáteční obálku.
Veselé Vánoce. S pozdravem Dave.
Překlad titulků: Eliška K. Vítová