СЕРІАЛ NETFLIX
ВИПРАВНИЙ ЗАКЛАД ПОРТЕДЖ, ВІСКОНСИН
Один-один-сім-два-п'ять-два. Дамер.
ПОВІР У БОГА Й ЗНАЙДЕШ СИЛУ
Один-один-дев'ять-дев'ять-чотири-два. Браянт.
Один-один-шість-шість-п'ять-чотири.
Я просив дві капсули із ціанідом
і лезо для гоління.
Можеш перевірити?
ПОВІР У БОГА
Дорогий Джеффе, друзі думають, що я ненормальна, що пишу тобі,
та я хотіла привітатися.
Ти знаєш, що ти тепер костюм на Гелловін?
Троє хлопців з нашої школи вдавали тебе,
і всі перелякалися.
Нам заборонили вдягати костюми наступного року.
Про тебе написали комікс, ти знав?
Як на мене, це круто. Мені завжди подобалися страшні речі.
Надішлеш мені малюнок чи щось таке?
Я вклала п'ять доларів.
Надішлю ще, якщо відпишеш. Твоя найбільша фанатка, Еліс.
ПРИВІТ, ЕЛІС! ДЯКУЮ!! З ЛЮБОВ'Ю, ДЖЕФФ
Вам це не нагадує людський великий палець?
Такий би він мав вигляд після мене.
Ні, так більше схоже.
Ти довбаний виродок.
Сядь на місце!
Мені це не подобається.
А моїм фанатам — так.
Тобі не обов'язково туди повертатися.
Живи з нами стільки, скільки треба.
Я не хочу бути тягарем, і на цьому крапка.
-Але мамо, ти не… -Крапка. Але дякую.
Принеси решту речей.
Вони це колись припинять?
Зачекай. З'явиться щось інше.
Я відчиню.
ПОПЕРЕДЖЕННЯ ОКРУГУ МІЛВОКІ ПРАЦЮЮТЬ СУДМЕДЕКСПЕРТИ
Ходімо, мамо.
-Ні, вибач… Ні, це ненормально. -Що?
Мамо, ти не можеш тут залишатися, я не дозволю.
Я досі відчуваю запах.
Те, що він робив із цими людьми…
Смерть, убивства. Я знаю, ти теж відчуваєш запах.
Хочеш бути впертою і не визнаєш — добре.
Та не бреши. Ти мене не так учила.
І куди мені йти, га?
Я не можу собі цього дозволити.
-То я тобі допоможу. -Сандро, ні.
Він достатньо забрав у цього світу.
Він не забере мого дому. Я йому не дозволю.
Тоді пообіцяй.
Якщо стане страшно, підеш туди, куди й інші.
Ти знаєш, куди всі ходять уночі?
Усе гаразд.
Пообіцяй мені.
Добре! Обіцяю. Боже милостивий.
Ти припиниш?
Джефф Дамер не вистрибне з-за рогу
й не схопить мене.
Він у в'язниці.
Він зник. Назавжди.
Добре, дзвони мені хоча б.
І, будь ласка, відпочинь.
-Добре. -Обіцяєш?
Так.
Агов!
Я дам 20 баксів, якщо дещо мені дістанеш.
Що це, курва, таке?
Вимкни це гівно, Дамере!
Я хочу спати, бляха!
ПІСНІ Й ЗВУКИ ГОРБАТОГО КИТА
Вимкни, Дамере!
Чому? Я лише хочу виспатися.
Вимкни й віддай мені!
Це моє.
Ти не можеш забрати.
Віддай, інакше підеш у карцер.
Бляха.
Хто сказав, що мені не можна?
Тобі подобаються звуки вбивства людей?
Це звуки кита.
Вони заспокоюють. Допомагають мені заснути.
Тут неможливо вимкнути світло.
Правда? То поговори з начальником.
Я заплатив! Ти не можеш забрати!
Пішов ти, Дамере.
-Краще б тебе стратили. -Я просив.
Натомість мені дали 900 років.
Годі тобі.
Я дістану більше звуків китів!
Стули пельку, Дамере!
Закрий рот!
Шановна пані Х'юс.
Підпишете для мене?
Я додав конверт із маркою для зручності.
ДЖЕФФРІ ДАМЕР НЕСХВАЛЕНА БІОГРАФІЯ ВБИВЦІ
Дякую. Джош Магоні, Шампейн, Іллінойс.
Я розумію ваш гнів, пані Х'юс,
але розгляд цивільного позову може тривати роками,
і навіть якщо виграємо, невідомо, скільки отримаємо
від міста чи малих видавничих компаній,
як та, що випустила комікс.
Пане Ґолдстін, я роблю це не заради грошей.
Жодні гроші не повернуть мого сина Тоні.
Це зла книга.
Зла, зі злим наміром.
Хтось має за це відповісти й нести покарання.
Згоден.
Погляньте.
Батько Джеффрі Дамера написав книгу,
і я думаю, наклад буде більший, ніж у якихось коміксів.
Я познайомилася з Лайонелом і його дружиною Шарі під час суду.
Вони здалися порядними.
Окрім позову на місто, ми подамо позов на Дамера та його сім'ю.
Перехопимо гроші, які можуть заробити на книзі,
фільмах, правах на ТБ, інтерв'ю.
Навіть із тих невеликих пожертв, які фанати Дамера шлють у в'язницю.
А вони шлють. Я читав у газеті.
Не дайте йому заробити.
Не знаю. Судитися з містом, з Дамером — це правильно.
Але подавати позов на його сім'ю? Після того, що вони пережили?
Вони можуть заробити мільйони.
Звісно, можливо, вони достойні люди,
але не думаю, що він поділиться грошима з вами
чи з іншими сім'ями жертв.
Принаймні не добровільно.
То ви готові до цього бою?
«Батькам неприємно читати аналіз Лайонела Дамера
його безнадійно хибних стосунків із сином Джеффрі.
Можна було б не зважати на "Історію батька",
якби не біль і відчай, які линуть із тексту.
Розповідь Лайонела Дамера така переконлива…»
О, «переконлива».
«… бо він намагається зазирнути не лише в душу свого сина,
але й у свою».
Коханий. Це фантастика.
Я не… Мабуть, непогано.
Що думає твій агент?
Леонард? Він у захваті. Так, це ж «Нью-Йорк Таймс»…
Коханий, це…
Це фантастика. За це слід випити.
За мого чоловіка, автора бестселера.
Не поспішаймо, кохана.
І ми знову з Лайонелом і Шарі Дамер.
Його книга «Історія батька»
про серійного вбивцю Джеффрі Дамера от-от вийде друком.
Лайонеле, під час реклами ви згадали, що є імовірність,
що за книгою знімуть фільм.
-Це можливо. -Так.
Ідеться про права на екранізацію.
Є двоє хлопців, Амблер і Дікінсон,
у Канзас-Сіті, які хочуть зняти фільм…
-Дамере. Ходімо. -Про цю історію.
«Історію батька».
-Перепрошую. А що таке? -«Історію батька».
-І ви погодилися. -Так.
Мого тата показують.
…є ідеї, хто б зіграв вас обох?
Не знаю.
Може, Джон Войт. Фей Данавей.
Я маю ділитися прибутком?
Як так? Прибутку ж немає.
Ну, певним чином, це добре.
Ви не продали 50 000 примірників, які принесли б прибуток,
тож давати нічого.
Але що… Якщо продамо?
Тоді так, суддя сказав, що сім'ї отримають право на прибуток.
-Їх теж цікавлять гроші Джеффа. -У Джеффа немає грошей.
Він заробляє 25 центів за годину у в'язниці,
й люди надсилають йому гроші.
На них він купує каву й цигарки.
Більше не буде. Сім'ї мають на право й на ці гроші.
Боже. Це просто… Це…
Я розумію, що людям боляче. Правда.
Але серйозно? Двадцять п'ять центів?
Хто саме…
Хто саме з них?
Усі родини.
-Алло? -Вертайтеся туди, звідки приїхали.
Алло?
Ви нікому не потрібні! Сідайте на сраний човен і валіть!
Спокійно.
Я лише зроблю кілька фотографій.
Ходімо.
Хочу тобі дещо показати.
Треба забиратися звідси.
Ви про нього знали!
Дивися, що буде.
Що ти робиш?
Чому ти вирізаєш його з фотографій?
Ми більше не називаємо його імені.
Не говоримо про те, що сталося.
Не називаємо його імені.
Мій хлопчик.
Сьогодні ми зібралися, щоб відзначити хоробрість,
відвагу, рішучість і зразкову мужність.
Мужність перед лицем небезпеки,
великих сумнівів.
Герої.
Ось кого я бачу в цій кімнаті.
Кожен з вас представляє найкращих з нас.
Громадяни, які керуються не винагородою,
а принципом.
Вчинити правильно. І справедливо.
Ці двоє незворушно стояли на своєму.
А ми стояли поруч із ними й боролися за них
і за всіх, хто носить значок і служить громаді,
як священне нагадування,
що ми дбаємо про своїх.
Попри перешкоди, ця смілива жінка зробила все можливе,
щоб захистити свою громаду.
Проявивши непохитну рішучість,
що символізує великий дух Мілвокі.
Я радий вітати цьогорічну отримувачку премії «За заслуги громадян»…
Для мене велика гордість і честь
запросити на сцену отримувачів
премії «Офіцери року» Асоціації поліції Мілвокі.
Ґленду Клівленд.
Джона Бальсерзака й Джозефа Ґейбріша.
Дякую, шефе. Це крок у правильному напрямку.
Чесно кажучи, мені бракує слів.
Я просто…
ПРЕМІЯ «ЗА ЗАСЛУГИ ГРОМАДЯН» ҐЛЕНДА КЛІВЛЕНД
Я прийму цю нагороду за однієї умови.
Що в майбутньому ви краще працюватимете.
Це для хлопчика Конерака
і для всіх інших жертв.
Не дайте цьому повторитися.
Ми подамо позов на місто до федерального суду
за порушення прав вашого сина на рівний захист.
Конституційний обов'язок поліції — захищати вашого сина, і вони не впоралися.
Ми просимо відшкодування в сумі десять мільйонів доларів.
Я знаю, що навіть така сума не полегшить болю,
який ви відчуваєте.
Але це правильне послання.
Ці гроші хоч трохи полегшать вам життя.
Вони подадуть позов на місто на десять мільйонів.
Зараз на аукціоні продають речі Джеффрі Дамера,
і я подбаю, щоб 100 % виручки пішло жертвам.
Зокрема вашій сім'ї.
Колаку, Люку.
Тут усі, кого ти любив…
уся твоя сім'я,
твої друзі,
ми всі з тобою, Люку.
У нас для тебе є в'ялене м'ясо
й рагу зі свинини…
навіть пиріг, який ти любиш…
Замовкни!
Допоможіть!
Поклади!
Рятуйте!
…вам сподобається цей продукт.
Просто накиньте його на плечі —
і ось вам наплечник.
Він унікальний, простий у використанні й легкий.
І ціна низька…
-Дякую. Будь ласка.
Я бачила вас тут раніше.
Дейна. 201, кінець коридору.
Приємно нарешті познайомитися. Ґленда.
Я читала про вас. Ви намагалися допомогти хлопцю.
Це був хороший вчинок.
Хороший, але погляньте на нас.
Досі не можемо спати у власному ліжку.
Вам сняться кошмари?
Мені теж, але тут ми всі знаходимо спокій.
Я сказала доньці.
Я сказала: «Я спущуся, якщо буде страшно».
Сказала: «Усе добре, Сандро. Не хвилюйся за мене.
Він мене не залякає».
Але він у моїх жилах, у моєму мозку. Я не можу його зупинити.
У мене дуже сильний артрит. Обидва коліна.
Ненавиджу ходити сходами.
Але коли я виношу сміття, то йду на третій поверх,
по коридору й аж до кінця провулка,
щоб не проходити повз квартиру виродка.
Наступного разу, коли треба викинути сміття, ставте його за дверима.
Дякую, Ґлендо, але не треба.
Жінко, ми маємо дбати одна про одну.
Добре.
Відчепися, згинь.
Алло?
Десять мільйонів доларів? Ти довбаний козел.
Може, даси спокій і звалиш на свої рисові поля?
Перепрошую.
Вибачте.
Прошу вашої уваги.
Вибачте, але з міркувань безпеки
мені сказали, щоб я більше не дозволяв мешканцям спати у вестибюлі.
Але я розмовляв із власниками будинку:
якщо хтось хоче залишитися, я радий повідомити,
ваша орендна плата знизиться на 25 %.
А ті, хто хоче розірвати договір оренди, штрафу не платитимуть.
Дякую.
Вибачте. Мене звати Ґленда Клівленд, і я…
Так, я знаю, хто ви. Радий знайомству.
Я Джордж Гекер. Я допоміг перевезти цю сім'ю з Лаосу.
Усього тіла так і не знайшли. Лише частини.
Це зайняло трохи часу, але ми нарешті зібрали кошти.
Архієпархія скинулася на труну, щоб провести належну церемонію.
Я хотіла спитати, чи можна…
Це мама хлопця?
Так.
Я не хочу…
Можна я поговорю з його батьком?
Звісно, так.
Перепрошую.
Пане Синтасомфон,
я Ґленда Клівленд.
Це я дзвонила в поліцію щодо вашого сина.
Я живу в тому будинку.
Мені…
Мені дуже шкода.
Я знала, що щось не так.
Мені не варто було довіряти поліції, коли вони казали, що все гаразд.
Бо це була неправда.
Усе добре.
Ні. Не добре.
Ви робите все, що можете.
ЕЛМ ҐРОУВ
Вітаю. Я до Кетрін Дамер.
Фільму не буде.
Мабуть, продюсери злякалися.
Не знаю, чи це була хороша ідея.
Але я завжди хотів допомогти іншим батькам
розпізнати тривожні ознаки.
Що ж…
Я б попросив, щоб тебе зіграла Ракель Велч.
Вона тобі подобалася.
Вона б гарно зіграла.
Він любив тебе, мамо. По-своєму.
І ти робила все, що могла.
Не кожен би так зміг.
Ти хороша мама для мене, не сумнівайся.
Добре.
Я ще прийду, побачимося завтра.
Так, круто.
Ще раз.
Що ви тут робите?
-Нічого. Розважаємося. -Розважаєтеся?
-Сандро, спокійно. -Це не парк розваг.
-Це дім моєї мами. -Слухайте.
Це тротуар, громадська власність. Тут можна фотографувати.
Що ти…
Якого фіга?! Ти не маєш права!
Тут убивали людей!
Ви розумієте?
Ідіть додому. Бігом!
Вибач, ма. Не варто було так психувати.
Ходімо. Занесемо дитину додому.
Твоя правда.
Джеффе, у книзі твій тато підіймає питання—
коли ти відчув цей потяг?
Мені здається, чи він набрав вагу?
Так, схоже на те. У в'язниці, мабуть, добре годують.
…не могли зупинитися?
Десь у 14 чи 15 років.
З'являлися…
нав'язливі
думки… про
насилля, змішане із сексом.
Вас вабило саме вбивство?
Чи те, що було після вбивства?
Ні, вбивство — лише засіб досягнення мети.
Це не найкраща частина…
Я не хочу, щоб ви це тут дивилися!
Вимкни.
Тому я намагався
створити живих зомбі
за допомогою хлоридної кислоти й дриля.
Одна з невдалих спроб створити живого зомбі
проведена на 14-річному хлопцеві.
Джеффрі просвердлив дірку в його голові та влив кислоту.
Груба спроба лоботомії, якої ніхто з його жертв не пережив.
Усе добре, мамо?
Ні.
Чому він розповідає свою історію
на національному телебаченні?
Я тебе розумію, але, може, якщо ми зрозуміємо його мотиви, ми…
З мене досить!
Я жила в його тіні, я…
-Це не історія на Гелловін. -Я знаю.
Це моє життя. І я…
Хто там?
Поліція.
Слухаю?
-Ґленда Клівленд? -Так.
Можна увійти?
Ні, не можна.
Ваш орендодавець сказав, що Сандра Сміт тут. Вона ваша дочка?
Я Сандра Сміт.
Ви маєте право мовчати.
Я нічого не зробила.
-Чому ви арештовуєте мою доньку? -Спокійно.
На неї подали скаргу.
Вона напала на чоловіка й розбила фотоапарат.
-Він висуває звинувачення. -Той юнак був на чужій території.
Ваша донька напала на нього?
У який відділок ви її везете?
-Перший округ на Стейт-стріт… -Я знаю, де це.
Бачив? Речі Джеффрі Дамера продають з аукціону.
Вітаю, Рито.
Що? Черепи й усе таке?
Так, я хочу дриль, яким він робив зомбі.
Доброго ранку.
Зв'яжи мене з Діном Рейнольдсом з Громадського сектора.
Яка б не була сума, я дам на 100 000 більше.
Ясно?
Але я отримаю кожен клятий предмет. Добре?
Так, он там!
Це все?
Ого, дивіться.
Поклади на місце. Це моя власність, придурку!
Не дивися так на мене, курва.
Ваш представник профспілки — мій друг.
Я тебе звільню, ти шматок гівна!
Закопуй!
Суддя відхилив позов, що захист вашого сина —
конституційний обов'язок поліції.
Та місто погодилося на угоду.
Вони допускають, що порушили його права на рівний захист за законом.
Сума не та, на яку ми розраховували.
Вони пропонують 850 000.
Але я раджу вам прийняти її.
Ви зможете жити далі й почати процес зцілення.
Я Джо Зілбер. Ви мене не знаєте.
Я знаю, що кошти з аукціону мали піти жертвам,
але я не міг допустити,
щоб речі потрапили до колекціонерів.
Тож я заплатив трохи більше й подбав, щоб усе знищили.
Це ваша частина.
Розділіть між 11 сім'ями.
Тридцять дві тисячі.
Алло?
Може, забереш ті 850 000, сядеш на великий довбаний літак
і повернешся назад у срані джунглі, косоокий виродку?
Більше ніколи не дзвони, інакше пошкодуєш!
Що ви робите?
Привіт, сержанте.
Я думав, ви пішли.
-Ми вже завершуємо. -Декому дзвонили.
Добраніч.
Отже, Каріме,
як справи після останньої розмови?
Добре, мабуть.
На вигляд ви здорові.
Так.
Відколи я отримав позитивний результат, я уникаю людей.
Уже не гуляю так часто.
Не ходжу в клуб.
До друзів.
Навіть до родини.
Не знаю.
Мені просто
соромно.
Важко бути поруч із людьми.
Це дуже боляче.
Роне!
Я розумію ваші почуття.
Не дуріть мене. -Я не дурю.
Повірте мені.
Я розумію.
Ви не можете вічно ховатися.
Рано чи пізно
вам доведеться зіткнутися зі своїми страхами
й почати жити знову.
Ґлендо.
Пане Принсвілл.
Вітаю.
Ви отримаєте офіційне повідомлення,
але я хочу, щоб ви знали, що місто купує будівлю.
Її знесуть.
Знесуть? То нас просто виганяють?
Вони покриють витрати на переїзд для всіх орендарів.
Але так, доведеться виїхати.
Скільки в нас часу?
Шістдесят днів.
І що тут збудують?
Не знаю. Я чув, може, парк.
Треба встановити якийсь меморіал,
щоб люди не забували жертв.
Щось, що вшанує їхню пам'ять.
Це найменше, що вони можуть зробити.
Я їм перекажу.
Пробачте, Ґлендо.
За все.
Дякую.
Ви добра людина, пане Принсвілл.
ДВІ МІСЯЦІ ПО ТОМУ
Я слабкий, але Ти сильний
Господи, вбережи мене від зла
Я буду щасливий
Якщо йтиму поруч із Тобою
Просто йтиму поруч із Тобою
Дозволь, Ісусе, благаю
Ти на це заслужив!
Ти, курва, на це заслужив!
Ти не заслуговуєш бути тут!
-Ти на це заслужив! -Замкнути двері в задній частині каплиці.
Напад зі зброєю.
Травма шиї.
Пошта для вас.
Але мало хто з нас розуміє.
Завжди не вистачало часу, потрібного обладнання.
БОГ ТЕБЕ ЛЮБИТЬ
Зрештою, ми намагалися забути про це.
Зосередитися на інших речах,
та перш за все, тримати себе в руках.
Власне, це не так складно.
Уже ні.
Потрібні лише…
ВИКИНЬ РІЗДВЯНІ ТУРБОТИ З ГОЛОВИ
…знання,
бажання і обладнання.
У наступні 20 хвилин ви почуєте
професійні поради щодо важкої атлетики.
Наша мета — баланс м'язової маси
й сили серця і духу.
Усього 30 хвилин, три дні на тиждень.
Понеділок, середа й п'ятниця.
Любий Джеффе, я твій найбільший фанат.
Я знайшов цю картку в місцевій крамниці.
Круто, скажи?
Я читав у газеті, що тебе хотіли вбити у в'язниці.
Насмішили.
Вони тебе ніколи не вб'ють.
Ти тепер як Майкл Маєрс чи Фредді Крюгер.
Джеффрі Дамер ніколи не помре. Можеш надіслати мені автограф?
Додаю конверт.
Веселого Різдва. З любов'ю, Дейв.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин