SERIÁL NETFLIX
Ne.
Můžu ho vidět?
Tentokrát jsem to fakt přehnal, co?
- Promiň, tati. - To nic.
Neomlouvej se. Pojď sem.
Posaď se.
Musíme si…
Musím s tebou…
Musíme…
Nevím, kde začít.
Jak se má babička?
Dobře.
Pozdravuje tě.
Jasně.
Už jsi jí spravil tu klimošku?
Nevím, co na to říct.
Dobře.
No…
to ani já ne.
Nevěděl jsem, že je to s tebou tak zlé.
Potřebuješ pomoc.
Dobře.
Ne, já myslím…
odbornou pomoc.
Protože tě…
Podle mě tě pořád můžeme vyléčit.
Víš? Já totiž…
potřebuju nějakou naději.
Protože jsem…
Snažím se přijít na to, kde se stala chyba.
Já jsem tě takhle určitě nevychoval.
To ne.
Proč myslíš, že…
Proč jsi to udělal?
Já nevím.
Dobře, poslouchej mě. Takhle to nepůjde.
- Tak promiň. - Poslyš, Jeffe…
Mně se omlouvat nemusíš.
Chci znát důvod.
Musíš za to převzít zodpovědnost, rozumíš?
Za to, co jsme si kvůli tobě s babičkou a Shari vytrpěli.
Máš nějakou…
Víš, co to v tobě probudilo?
Nevím.
Teda… přemýšlel jsem o tom.
Hodně.
Víš?
Začalo to tím…
No…
Pamatuješ, jak jsme sbírali ty přejetý zvířata
a pitvali je?
To teda ne.
Na mě to nesvedeš. V žádném případě.
Dobře.
Není to moje vina.
Já za to nemůžu.
- Byl jsem dobrý otec. - Já vím.
Já…
Cože?
Jenom jsem se ti věnoval, když jsi konečně o něco projevil zájem.
To nic, tati.
Nic z toho, co jsi provedl, jsem tě nenaučil.
- Klid. - Rozumíš?
Dobře.
Já za tohle nemůžu!
To je Joyce Dahmer!
- Jdeme. - Tamhle je!
Paní Dahmer!
Můžeme s vámi mluvit o Jeffreym?
Co říkáte na ta obvinění?
- Nechte mě být. - Víte, proč jedl lidi?
Proč si vybíral nebělochy?
Dejte mi pokoj!
A neříkejte mi Dahmer!
Děkuju.
Isaac Richards?
Ano.
Já jsem Joyce Flint.
Mám tu výsledky vašeho testu na HIV.
Je negativní.
Panebože.
Proč brečíte vy, madam?
Já jen…
Jsem ráda, že nemusíte mámě říkat špatné zprávy.
Drahoušku?
Co to děláš, Lioneli?
Jenom jsem se vzbudil dřív.
Vůbec sis nepřišel lehnout.
Říkala jsi něco?
Zlato…
musíme si promluvit.
Potřebuješ spát, tohle není zdravé.
Mám rozhozený biorytmus.
Teď bys měl hlavně odpočívat.
Nemůžu usnout, Shari.
Tak zajdeme k doktorovi pro prášky na spaní.
Protože nespat pět nocí po sobě není zdravé.
Jasně, přesně to tahle rodina potřebuje. Víc prášků.
Víš, že kvůli nim to všechno začalo, že jo?
Uklidni se.
Kolik prášku myslíš, že v těhotenství spolykala? Tisíce.
Měla prášky na spaní, na uklidnění, proti záchvatům…
Chudák Jeff neměl šanci.
No tak, nemůžeš to házet na Joyce.
To si piš, že můžu!
Je to její vina!
Nebyla dobrá matka!
Nikdy ho ani neobjala!
- Přestaň řvát! - Měl z ní hrozný strach!
A pak ho opustila!
Nastoupila do auta, odjela
a on byl celý léto sám doma.
A kde jsi byl ty, Lioneli?
Promiň, já to tak nemyslela.
Společně to nějak zvládneme.
Měl jsem ho zajet zkontrolovat.
Nevěděl jsi to!
Má moje geny, Shari. Ten kluk je z půlky po mně.
A myslím…
že mě napadaly stejné věci jako jeho.
Kdysi dávno.
Snažil jsem se…
vyrábět výbušniny.
A přivazoval jsem vojáčky k rachejtlím.
Jednou jsem do školy přinesl podomácku vyrobenou bombu.
A vyhodil jsem ji tam z okna.
To není to samé, drahoušku.
Ne, poslouchej mě…
Míval jsem podobné představy jako on.
Když jsem byl malý, líbila se mi holka odvedle.
A já se ji pokusil zhypnotizovat, abych…
Já nevím.
Abych si s ní mohl dělat, co chci.
Taky jsem sedával v kostele…
a přemítal o tom, jaké by to bylo někoho zabít.
Nějakou dobu jsem pak míval noční můry.
Ale ne o tom, že…
chci někoho zabít. Zdálo se mi o tom, že už jsem někoho zabil.
Že jsem někoho zavraždil a nevím, co dělat.
Ale nic jsi nespáchal.
Tvoje geny jsou v pořádku, zlato.
Podívej se na Davida.
Taky má půlku tvoji DNA a je to normální, hodný kluk.
Nemyslíš?
- Jo. - Přesně tak.
- Jo. - Jo.
Sem nesmíte chodit, pane. Dovnitř nesmíte!
Jeffe! Nejspíš ještě spí, je strašně brzo.
- Nechte ji být. - Sem nesmíte.
- Je to moje máma. - Odveďte ho.
- Děsíte ji. - Tohle je místo činu.
Váš syn tu vraždil lidi, pane Dahmere.
- Rozumíte? - Nemáte…
Víte, že s námi spolupracuje, ne?
Má stařeckou demenci, ještě se z toho sesype.
Jeffe! Pojď dolů!
- Pane? - Jenom ji odvedu do pokoje. Prosím.
Nebudeme vám v ničem bránit. Pojď, mami.
Tady máme tu královnu.
Lioneli?
Jasně.
Tak jo.
Jsi na řadě.
Milwaukee dnes zažívá těžké chvíle.
Ohavné zločiny Jeffreyho Dahmera šokovaly celý národ
a zasadily bolestivou
a zničující ránu místní komunitě.
Několik lidí se mě ptalo,
proč chci jet do Milwaukee.
Už ho přece chytili
a prý tím akorát vyvolám rasové nepokoje.
Takovým lidem odpovídám,
že jsem nepřijel rozdmýchávat nepokoje,
ale volat po zodpovědnosti.
Dahmerovým zločinům nahrála situace v naší společnosti.
Mnoho lidí, včetně policistů, dělalo, že nic nevidí,
což mu umožnilo zůstat na svobodě tak dlouho.
Naštěstí ale máte silného vůdce,
policejního náčelníka Arreolu.
Řekl mi, že zahájí důkladné vyšetřování,
aby zjistil, co se pokazilo.
Obzvlášť pak ve věci toho mladého chlapce,
Koneraka Sinthasomphonea.
Budu však upřímný.
Pouhá konejšivá slova
nám stačit nebudou.
- Jo! - Přesně tak!
Slova jako „dát tomu čas“,
„zachovat klid“
nebo „společná řeč“.
Všechna znamenají jediné.
Snahu o zametení problému pod koberec.
Nebudeme spokojeni…
Nepřestaneme, dokud pro někoho,
jako je Jeffrey Dahmer,
bude možné zavraždit 17 převážně nebělošských mladíků.
Nedáme si pokoj, dokud nedosáhneme spravedlnosti
pro všechny občany tohoto města!
Budeme pokračovat, dokud prázdná slova nenahradí rázné činy!
Až do roztrhání těla!
To není fér. Nemůžete nás suspendovat.
- Nic jsme neprovedli. - Vážně?
Vrátili jste náctiletého sériovému vrahovi, který ho pak zabil.
Nezkontrolovali jste jeho totožnost ani věk.
Ignorovali jste svědky. Neproklepli jste si Dahmera.
Neměli jsme k tomu důvod.
Zjistili byste, že měl podmínku za zneužívání dětí.
Ten kluk vypadal dospěle, jasný?
Vypadalo to jako milenecká hádka.
Proto jste se pak museli osprchovat?
To jste řekli dispečinku. Máme to nahrané.
To byl vtip.
Pak tu máme Glendu Cleveland, Dahmerovu sousedku.
Prý ohledně něj volala několikrát, ale vy jste ji ignorovali.
Na čí straně jste?
O tom to není, podělali jste to.
Jsem pod velkým tlakem.
Starosta, celá komunita i Jesse Jackson čekají, co udělám.
- Nemůžu to ignorovat. - Jste náš šéf.
Máte nám krýt záda.
Oba dostanete placené volno, dokud neskončíme s vyšetřováním.
Potom se rozhodne, co dál.
Víte vy co? Odbory to nenechají jen tak.
Nás se nezbavíte.
Budeme tu ještě dlouho po vás.
Myslel jste si, že vás Jeffrey Dahmer sní?
Ano.
Myslel.
Říkal, že mi sní srdce.
Děsivé.
Jmenuje se Tracy Edwards
a málem se stal Dahmerovou poslední obětí.
Díky, že jste se o to s námi podělil.
Náš další host je Dahmerův přítel z dětství,
který slíbil, že v našem pořadu anonymně promluví.
Jeho příběh uslyšíte jedině u nás.
Budeme mu říkat Nick.
Díky, že jste přišel.
Děkuju za pozvání.
Váš vztah s Jeffreym Dahmerem byl prý sexuální.
Jak jste se poznali?
- Dělali jsme na ročence. - Na ročence Jeff nikdy nedělal.
A kde jste měli pohlavní styk?
U něj doma.
Potkal jste jeho rodinu?
Jo, měl nevlastní matku, která…
Byla to strašná ježibaba. Pořád na něj jenom řvala.
Jsou to lži.
Tím myslí Lionelovu druhou ženu, Shari.
A řekl mi…
Řekl mi, že…
ho otec sexuálně zneužíval.
Tohle nemám zapotřebí.
Takže vám Jeffrey Dahmer řekl…
Není to pravda, Lioneli.
Není! Všechno je to snůška lží!
Co s tím ale naděláš?
Já nevím. Nevím…
Něco ale udělat musím.
Co?
MILWAUKEESKÝ HOROR
Dostal ses na přebal Newsweeku a People.
Pane jo.
Aha.
Můžu si je vzít s sebou na přečtení?
Ne, nemůžeš.
Co se v nich píše?
Nic hezkého, Jeffe.
Říkají ti Kanibal z Milwaukee.
Lidi tě chtějí vidět mrtvého.
Super, to chci taky.
Ne, nechceš.
Ve Wisconsinu trest smrti nemáme.
Chtějí ho ale obnovit kvůli mně, ne?
Ne, Jeffe, na to zapomeň. Prostě ne.
Poslyš,
když strávíš zbytek života ve vězení, nikomu to neprospěje.
Dobře? Potřebuješ pomoc.
A tu ti můžeme zajistit jediným způsobem.
Přesně tak.
Abychom zjistili, co s tebou je,
musíš soudce přesvědčit o tom, že jsi duševně chorý.
To já ale nejsem.
Tak že ti přeskočilo, když jsi vraždil.
- To jsem byl taky při smyslech. - No tak, Jeffe.
Zabíjel jsi lidi, rozřezával je a měl s nimi sex.
Při rozřezávání sis dával přestávky na masturbaci.
Ale nejsem šílenec. Bylo to prostě takový nutkání.
Dobře, takže jsi měl nutkání, což znamená, že jsi to nemohl zastavit.
Jo, Jeffe. No tak.
Mluvil jsi přece o démone… Říkal jsi, že tě něco posedlo.
A taky, že ses probouzel a nevěděl jsi, co jsi provedl.
Protože jsem byl zlitej, tati.
Proto si ty věci nepamatuju.
Věděl jsem, co dělám.
Nechtěl jsem, ale…
nemohl jsem si pomoct.
Nejsem šílenec.
Ne, Jeffe. Přestaň.
Tohle u soudu říkat nebudeš. Zakazuju ti to.
Protože…
teď se máme od čeho odrazit.
Máme právní precedens.
Našli jsme případ… který se tomu tvému hodně podobá.
Stal se kousek odsud.
Pachatel udělal něco dost podobného.
Stalo se to už dávno. Když jsem byl ještě malý.
V Plainfieldu.
- 16. listopadu 1957. - Padesát sedm.
Zmizela tam majitelka železářství.
Nikdo netušil kam.
Její syn policii řekl, že u nich předchozí noci
byl muž jménem Ed Gein.
Tak jeli k němu.
Nikdo nebyl doma.
Obešli dům a vzadu na dvorku našli kůlnu.
Pane…
Kristepane.
V něm našli tu ženu.
Vykuchal ji a pověsil si ji tam.
Zatkli ho,
ale on neřekl ani slovo.
Třicet hodin v kuse jenom mlčel.
Pak konečně promluvil.
Dal bych si jablečný koláč
a kousek sýra.
A rozmluvil se.
Prohledali mu dům.
Hlavu té ženy našli schovanou v pytli
a všude po domě byly části dalších těl.
Měl tam misky z lidských lebek.
Lebky měl i u postele.
Židle si vyčalounil
lidskou kůží.
A víš, jak jsi říkal, že ses…
jednou pokusil vykopat rakev?
Jenom jednou.
No, tak tenhle chlap
vykopal 30 až 40 mrtvol.
Pane jo.
Našli jenom prázdné rakve.
Když ty věci dělal, upadl do takového transu
a když se z něj probral, nic si nepamatoval.
Měl s těma mrtvolama sex?
Poslyš, Jeffe. Ed Gein… Jde o to…
Tady jde o to, že neoddiskutovatelně zabil spoustu lidí.
U soudu ale svoji vinu nepřiznal a tvrdil,
že je šílený, takže nedostal doživotí.
Strávil zbytek života v nemocnici,
kde se mu dostalo potřebné pomoci.
Chápeš?
Můžeme to udělat stejně, Jeffe.
No, něco mi to říká.
Co?
Něco jsem o něm četl.
Myslím, že v nějakým komiksu.
Prosím? V komiksu?
Jo, v nějakým hororovým magazínu nebo něčem takovým.
Bylo to děsivý.
Pamatuju si i obrázek z přebalu.
Tak v podělaným komiksu.
Teď už víme, že za to může popkultura.
- Jo. - Proč to někdo kreslil?
- To je… - Pane Dahmere.
Musíte pochopit, jaké to pro mě je, když mám obhajovat někoho,
jako je Jeff.
Musíme se soustředit.
Zkusíme to uhrát na to šílenství.
Myslíte, že to půjde před porotu?
Ano, a na to bychom se měli zaměřit.
Nebudeme rozporovat hrůznost těch vražd.
To by nám mělo pomoct.
Porota tímto rozhodla,
že pan Dahmer byl plně při smyslech
a nevykazoval známky šílenství
ve všech 15 bodech
vraždy 1. stupně, k nimž se přiznal.
Rodiny obětí si proto mohou být jisté,
že bude poslán do vězení.
Soud bude odročen na pondělí,
kdy budou mít rodiny obětí možnost před soudem pronést prohlášení.
To samé platí pro obžalovaného,
než bude odsouzen.
Soud se odročuje na pondělí v 9:00.
Takže ty si jenom tak odejdeš? Co?
A co chceš slyšet?
Chci, abys převzala nějakou zodpovědnost.
Lioneli.
- Zodpovědnost? Co tím chceš říct? - To, co říkám.
Takže naznačuješ, že za to můžu já?
Ne, nenaznačuje.
No, zatím z toho všichni viní jenom mě.
Četla jsi, co o mně píšou?
Vůbec ses nevyjádřila k těm lžím, co o mně šíří.
Nemám tušení, co jsi s ním dělal, když jsem odešla.
To myslíš vážně?
A ty to chceš svalit na mě?
Já za nic nemůžu, ty hajzle!
Není to ničí vina.
Fakt se to snažíš přišít mně, když jsi s ním v garáži
pitval mršiny, Lioneli?
Jasně, jen si odejdi. Stejně jako tehdy.
Lioneli.
Pořád bereš ty prášky? Furt je zobeš jako bonbóny?
Lioneli! Přestaň!
Nech toho.
Dobře, promiň. Bože. Moc se ti omlouvám.
- Promiň. - To nic.
Je mi to líto.
Přejete si?
Paní Straughter?
Ano.
- Jsem Joyce Flint… - Vím, kdo jste.
Je tu vaše dcera Dorothy? Curtisova matka?
Není. Co chcete, paní Flint?
No, nejdřív bych chtěla říct,
jak moc mě mrzí, co se stalo.
Co můj syn
provedl vašemu vnukovi Curtisovi.
Vím, že pro to neexistuje omluva.
Je to neodpustitelné.
Proč jste tady, paní Flint?
Přijela jsem, protože…
jsem doufala, že bych si s vámi nebo vaší dcerou mohla promluvit
jako matka s matkou.
A požádat vás…
jestli byste se nebyly ochotné
zítra u soudu ve svém prohlášení
Jeffa zastat.
Zastat se Jeffa?
Aby se soudce zamyslel nad tím, jestli ho místo do vězení
neposlat do léčebny.
Chcete, abychom mu odpustily?
- Nebo řekly soudci, aby mu odpustil on? - Ne.
Soucítím s vámi.
Opravdu.
Chápu, že chcete, aby vás někdo vyslechl.
Teď byste ale měla vy vyslechnout nás ostatní.
Rozumíte mi?
Přejdeme k prvnímu prohlášení.
S rodinou jsme do této země připluli lodí.
Byli jsme chudí, ale plní naděje.
Věřili jsme v americký sen.
Teď si ale prožíváme noční můru.
A to jenom kvůli Jeffreymu Dahmerovi.
Vzal nám našeho syna Koneraka.
A s ním i náš sen.
Jmenuju se Shirley Hughes a jsem matka Tonyho Hughese.
Chtěla bych Jeffreymu Dahmerovi říct,
že si nedokáže představit, kolik bolesti a smutku
celé naší rodině způsobil.
Ráda bych přečetla báseň, kterou napsal blízký přítel mého syna.
„Proč na mě útočíš, Jeffrey?
Copak nejsme kámoši?
Proč je ze mě oběť tvého krutého, zvráceného světa?
Slzy se mi valí po tvářích.
Každá z nich volá o pomoc. To nevidíš, že chci žít?
Co jsem ti udělal,
že se z tebe stal takový maniak, taková zrůda?“
Proč se to stalo zrovna Eddiemu?
Pro ostatní by se klidně rozkrájel.
Jediné, co chtěl, je být sám sebou.
Společně s mým bratrem
jsi zabil…
i mámu… s tátou.
Vaše Ctihodnosti,
snažně vás prosím, nedopusťte, aby se někdy dostal na svobodu.
Dobré ráno.
Jmenuju se Donald Bradehoft.
Jsem…
tu za naši rodinu.
Kvůli tobě z našeho domova zmizela láska.
Máma měla pět krásných dětí.
Přišli jsme o…
Vzal nám našeho mazánka.
Doufám, že skončíš v pekle!
Miluju tenhle svět.
Všichni jste odvedli skvělou práci.
Upřímně za to děkuju vám i Bohu.
Dodali jste mi sílu.
Děkuju vám.
Bůh žehnej Americe.
Už nikdy mu nebudu moct říct, jak moc ho mám ráda.
Vzal jsi mámě jejího nejstaršího vnuka.
To ti do konce života neodpustím.
„Už se ti nevrátím, mami.
Vím, že máš pocit, jako by ti dnem i nocí drásal srdce drak,
ale jsem ti pořád nablízku.
Dva prsty a palec
ve znakové řeči znamenají ‚mám tě rád‘.
Až budeš brečet, mami,
nech mi jednu slzu na parapetu.
Až poletím kolem, vyměním ji za jednu svoji.
A pak budu navždycky s tebou.
Dva prsty a palec.
Tvůj syn, Tony.“
Jmenuju se Rita Isbell
a jsem nejstarší sestra Errola Lindsayho.
Je… Ať už si říkáš jakkoliv, Satane, hrozně jsi mě naštval!
Takhle se člověk chová, když se přestane ovládat!
Nechci, aby si máma ještě někdy zažila něco takovýho!
Nikdy, Jeffrey!
Nenávidím tě, ty zkurvysyne!
Nenávidím!
Takhle zuří normální člověk!
Neser mě, Jeffrey! Zabiju tě!
Podívej se na mě, ty zmrde!
Pane Dahmere, než vyřknu váš rozsudek,
chtěl byste prý promluvit před soudem.
Ano, Ctihodnosti.
Už je po všem, Vaše Ctihodnosti.
Nedoufal jsem v osvobození.
Po svobodě netoužím.
Upřímně bych si spíš vybral smrt.
Tímto procesem jsem chtěl světu dokázat, že jsem svoje zločiny
nepáchal z nenávisti.
Žádnou jsem necítil.
Věděl jsem, že jsem nemocný, zvrácený nebo obojí.
Teď věřím, že jsem nemocný.
Doktoři mi to vysvětlili,
což mě trochu uklidnilo.
Vím, kolik bolesti jsem způsobil.
Po svém zatčení jsem dělal všechno pro to, abych to nějak odčinil.
Ať už ale udělám cokoliv,
nikdy to nemůžu vrátit zpátky.
Snažil jsem se aspoň identifikovat ostatky.
A to skoro nestojí za řeč.
Rodin obětí je mi moc líto.
Jejich vztek je naprosto oprávněný.
Vím, že mě čeká doživotí ve…
Stojíme před okresním soudem v Milwaukee,
kde před chvílí soudce Laurence Gram
odsoudil sériového vraha Jeffreyho Dahmera k 15 doživotním trestům.
Jeden za každou z jeho obětí.
Jsi v pohodě?
Jo, jsem v pořádku.
Nakonec jsme toho šmejda dostali.
Ven se už nepodívá.
Tak jsem dostal, co si zasloužím.
Pojď ke mně.
- To nic, tati. - Jo.
Snažili jsme se.
Poslyš, máme jenom pár minut, takže ti musím něco říct.
Pokoušel jsem se zjistit,
kdo za tohle všechno může
a vinil jsem všechny kromě sebe.
Ale můžu za to já. To já jsem to způsobil.
- To říkat nemusíš. - Zlato…
Sklapni a poslouchej mě, Jeffe.
To já ti tohle udělal.
Neměl jsem s tebou pitvat ty mršiny.
Neměl jsem tě to učit.
A měl jsem ti dát najevo, že se mi můžeš svěřit
s těmi svými představami o zabíjení lidí a tak.
Chápeš?
Protože já je míval taky.
Zdědil jsi je po mně.
A nikdy jsem ti dost nepomohl, když jsi to potřeboval.
Když tě zavřeli, napsal jsem soudci,
že potřebuješ pomoct,
ale nic víc jsem pro to neudělal a…
Nebyl jsem dobrý otec.
Ani dobrý manžel.
Necítil ses doma v bezpečí.
Nemůžu uvěřit, že jsem tě nechal samotného.
Promiň, že jsem tě opustil.
Musíme jít.
To si nikdy neodpustím.
Dobře. Už se to ale nestane.
Slibuju, že ti to nějak vynahradím.
Budu ti volat a navštěvovat tě každý týden.
Věděla jsem, že to jednou přijde.
Mám toho na srdci tolik,
ale nemám tušení,
jak ty hrozné myšlenky zformulovat.
Můj žal nejde vyjádřit slovy.
Nedokážu převzít zodpovědnost za to, jakou roli jsem v tom všem sehrála.
Je to pro mě nesnesitelné utrpení.
Zároveň ale nemůžu tvrdit,
že jsem v tom úplně nevinně.
Vím, že to není pravda.
Zklamala jsem tě, Jeffe.
Promiň, že jsem nebyla matkou, jakou jsi potřeboval.
Už s tímhle pocitem viny nemůžu dál žít.
Vůbec nedokážu vyjádřit,
jak moc je mi všech Jeffových obětí líto,
takže se o to ani nebudu pokoušet.
Svého syna Davida prosím, aby mi odpustil.
Ty ses nad tohle všechno zvládl povznést,
ale já to prostě nedokážu. Promiň.
Tebe i tvého bratra mám moc ráda.
Opravdu jsem se snažila.
Zlato…
Počkej, jsem uprostřed kapitoly.
Když byl Jeff…
Pamatuješ ty Vánoce, než šel k armádě?
Jo, ale…
Jenom vteřinku.
Nechápu, proč mi už dávno nedošlo,
že bych o tom měl napsat knihu.
Celkem jsem se v tom našel.
Zrovna mi volal David, Lioneli.
Je v pořádku.
Joyce se ale prý pokusila spáchat sebevraždu.
Ježiši.
Kristepane.
Je v pohodě?
Jo.
Dobře.
Zavolám mu.
Díky, pánové.
Jsme rádi, že jsme zase zpátky.
Díky za všechnu vaši podporu.
Hodně to pro nás znamenalo.
Je fajn vědět, že vám někdo kryje záda.
- Jasně! - Jo!
- Děkuju. - Díky.
- Taky vás rád vidím. Jak je? - Bobby!
Díky za zavolání, pane starosto.
Nápodobně.
Co se stalo?
Ti dva poldové, kteří Dahmerovi přivedli zpátky Koneraka,
se vrátili do služby.
Cože?
To jenom dostali přes prsty?
Starosta se proti tomu prý odvolá.
A co když se mu to nepovede?
V tom případě se…
soustředíme na další boj.
A pak na další.
A další…
Překlad titulků: Eliška K. Vítová