СЕРІАЛ NETFLIX
БАТ, ОГАЙО 1991
Я дещо знайшов.
Здається, це частина стегна.
Останки, які знайшли на подвір'ї вашого батька,
підтверджують історію про першу жертву.
Автостопера?
Саме так.
Навіщо ви порозкидали кістки?
Щоб позбутися доказів?
Ну,
тоді я запанікував.
Я пробував їх потрощити,
але всередині вони… вологі.
І я не зміг їх подрібнити на порошок.
Тому…
Потім я вирішив покласти їх у піч,
щоб, ну знаєте,
висушити, і це допомогло.
Я зміг їх подрібнити.
Але навіщо розкидати кістки по всьому подвір'ї?
Я хотів, щоб він був поруч.
Я хотів…
щоб часточки його були повсюди.
Довкола мене.
Я знаю, це звучить жахливо.
Джеффе, те, що ми думаємо, не має значення.
Але… Гадаю, я таким народився.
Не думаю, що щось мене таким зробило.
Бо я завжди
був таким.
Бо… після автостопера…
я якийсь час не хотів цього робити.
Або хотів.
Я думав про це, іноді доволі часто,
але міг побороти бажання.
Я цього не робив…
дев'ять років.
Цікаво.
Той психолог чи психіатр, з яким ви змусили мене поговорити…
Він сказав дещо, що мене вразило.
Коли ви різали своїх жертв,
ви відчували сексуальне збудження?
О так.
-Дуже сильне. -Так.
Мені…
Мені подобався вигляд органів, коли я їх тримав.
Вони так виблискували.
Те, що ви описуєте, має назву.
Спланхнофілія.
Коли хтось вважає, що внутрішні органи збуджують.
І цей блиск, який вам подобається, — одна з основних ознак.
Людські істоти, особливо чоловіки,
полюбляють блискучі об'єкти.
І в цьому теж є сексуальний аспект.
У журналах жінки в купальниках мокрі.
Нас до такого тягне.
Можливо, ця волога — і це пов'язано з піхвою —
є сигналом готовності жінки до сексу.
Це в нас закладено.
Та якщо ви із цим народилися,
із цим потягом, з яким ви весь час боролися,
як вам вдалося стримуватися ці дев'ять років?
І чому?
Я старався бути хорошим хлопцем.
Так. Перший ряд. Тіна, Ендрю, Марк Нортон,
Саша, Андреа, Марк Д'Анжело, Ден.
Ближче одне до одного.
ПОЧЕСНІ УЧНІ
Мої вітання, до речі.
Вершки суспільства.
Гаразд.
Усміхніться і…
Чудово. Давайте ще одну.
-Дуже добре. Дякую. -Гаразд.
Тіно, залишся. Далі клуб екологів.
Які вони гарні.
Неймовірні. Вітаю, Дереку.
Дякую. Чудова робота, народ.
-Прекрасний макет, Дене. -Дякую.
Чекайте. Хвилинку. Відкрийте на сторінці 36. Фото почесних учнів.
-Якого фіга? Як він туди потрапив? -Не знаю.
Дене, як ти не помітив?
Вибачте. Я не зауважив.
Це ж твоя робота, Дене.
У Джеффа Дамера одні «незадовільно»!
От бляха!
Вона не здійме бучі.
Здійме.
Я наперед прошу вибачення, що втягую тебе в сімейну гризню.
Чого їй злитися?
Ти був нещасний, розлучився і живеш далі.
Вона б мала порадіти за тебе й теж жити далі.
У тому й річ, вона не хоче, щоб я був щасливий.
І якщо я приведу в дім красуню,
вона зірветься, повір.
То й що? Я впораюся.
Сама здійму бучу.
Я міцний горішок, якщо ти не помітив.
Я помітив.
Дивися на дорогу.
Джойс?
Господи.
Тут наче ураган пройшов.
Я не знав, що ви приїдете.
Що тут відбувається?
Чому тут стільки алкоголю?
У мене була вечірка.
Ти тільки подивися!
Повний безлад!
Це вона?
Шарі.
-Це Джефф. Щоб тобі, Джеффе. -Привіт, Джеффе.
-Привіт. -Де твоя мама?
Не знаю. Вона поїхала.
Куди поїхала?
Я не знаю.
Коли вона поїхала?
Три місяці тому.
Що-що?
Вона завжди так.
Думає лише про себе.
Залишила 18-річного хлопця самого вдома.
Не було кому їсти зготувати. Хтозна, що ти їв.
Це злочин. Те, що вона зробила…
-От бляха. Вибачте. -Тату.
Усе добре.
Ні, Джеффе, не добре.
Ти пив.
Я бачив пляшки й відчуваю запах.
Зовсім не добре.
На, випий.
Я не люблю кави.
Я хочу, щоб ти отверезів, бо це важливо.
Треба придумати, як налагодити твоє життя.
Ясно?
Занадто багато цукру, Джеффе.
А тобі що? Ти не моя мама.
-Ми щойно познайомилися. -Джеффе.
-Ні, усе добре. -Я не знаю, що сказати.
Твоя правда. Я не твоя мама.
Але я люблю твого батька, отже люблю тебе.
Ясно?
Іноді любов буває жорсткою.
Ти зміг закінчити школу. Це досягнення.
Заледве. Але так.
Подав заявки в коледжі?
Ні.
Джеффе… Якого біса…
Чим ти був зайнятий?
-Уже, мабуть, запізно. -Тому не подав.
Джеффе.
Тебе завжди цікавили природничі науки. Не знаю.
Більшість тих, хто вступає в коледж на природничі науки…
мають хороші оцінки.
А в мене паршиві.
А громадський коледж?
Громадський коледж
для невдах.
Можливо, це якраз твоя ситуація.
Так.
Але…
я такий.
Навіщо вдавати того, ким я не є?
Розумієш?
Я…
не хороший хлопець.
Тату, я не нормальна людина.
Я інакший. Дивак. Я…
Я відрізняюся… від усіх інших.
-Зі мною щось не так. -Джеффе, облиш. Не треба. Це…
Ні, я серйозно.
Я дещо хочу робити й…
Я вже дещо робив…
Я не знаю.
Я мушу тобі розказати…
Про…
Про деякі мої фантазії.
Зачекай хвилинку.
Ти говориш про секс?
Так. Частково.
Знаєш що? Пробач.
-Щойно спало на думку. Щойно… -Що?
Держуніверситет Огайо.
Ми влаштуємо його в університет Огайо. Так. Ми тебе влаштуємо.
Я навіть заплачу за перший семестр.
У них чудовий курс природничих наук.
Що скажеш?
Я думаю…
думаю, це чудово.
Добре.
Отже, вирішено. Так і зробимо.
-Гаразд. -А ти що скажеш?
Це чудова ідея, жартуєш?
Це мав бути найкращий час.
Схоже, так воно і є, боже милостивий.
Ми стільки заплатили, щоб тебе прийняли, а тепер мені дзвонить декан.
Перейду одразу до справи. Джефф відвідує заняття?
Ні.
Бо це ранкові заняття. Я не можу прокинутися.
Який твій середній бал?
У Джеффа — 0,45.
Господи.
Боже милостивий.
Добре.
Ми покращимо оцінки.
Ви не зрозуміли.
Джеффа виключили.
Тату. Зачекай. Ти йдеш надто швидко.
Ти підеш у довбану армію.
ОДИН РІК ПО ТОМУ
Ось він.
Ти тільки поглянь.
Поглянь на нього.
Хто це?
Привіт.
-Привіт, тату. -Красень.
-Шарі. Як життя? -Боже мій.
-Привіт. -Радий зустрічі.
Тату.
Джеффе. Ти… Маєш чудовий вигляд.
-Дякую. -Так.
Добре бути вдома.
Заходь.
І як тобі?
Та нічого.
Радий, що базова бойова підготовка скінчилася.
І куди тебе скерували?
Я вчився на медичного спеціаліста.
Мабуть, буду військовим медиком.
Медичний спеціаліст. Ти чуєш?
-Військовий медик! -Джеффе.
Це гіпнотичні ліки, які забезпечують спокій і відновлення.
Так, Дамере.
Можете повторити?
Яка назва?
«Гальціон».
Результати чудові. Вони дуже ефективні.
Бачиш, синку, я ж казав.
Ці природничі науки, якими ти цікавився, —
я знав, що це окупиться.
Твоя правда.
Ходімо обідати.
ДАМЕР — АРМІЯ США
ГАЛЬЦІОН 0,5 МГ
То ти освоївся? У тебе є друзі?
Так.
Агов, Таннере.
Гульнемо?
Хлопці там хороші. Я завів друзів.
Наступного тижня мене відправляють у Західну Німеччину.
У Баумгольдер чи як.
Чуєш, Шар?
Джеффе!
Ого.
Може, зустрінеш
своїх родичів з Батьківщини.
-О так. -Так.
-Пошукаю. -Так.
Нічого собі.
Німеччина.
Аж не віриться.
Агов! Виходь з машини. Негайно!
Перш ніж ми зайдемо, я тобі дещо поясню.
Ти чуєш?
Ми тобі не няньки. Тобі вже 21.
Ти налажав, і тебе вигнали з армії.
Ти не житимеш за наш рахунок. Ніякої пиятики.
Ти знайдеш собі роботу
й допомагатимеш бабусі.
Ти зрозумів?
Так, пане.
Бабусю, що в цій коробці?
Це світлини твого батька. Хочеш глянути?
Так.
Поверни ключик.
Гарно клацнуло.
Ось твій батько.
Не пам'ятаю, який це день народження. Може, п'ятий.
Поглянь на нього. Такий милий хлопчик.
А це науковий ярмарок.
Він тримає стрічку — мабуть, виграв приз.
Ось тут він значно старший.
Це сімейна зустріч
у домі твого прадядька Роланда у Стівенс-Пойнт.
Він був хорошим хлопцем, усе життя.
От би мені таку коробку.
Можеш узяти цю.
Навіщо тобі коробка?
Ні, я про те,
що в мене немає таких спогадів, щоб складати в коробку.
Я за все своє життя нічого не вигравав.
Я як паршива вівця.
Наче якого гвинтика в голові бракує.
Джеффе Дамере, поглянь на мене.
З тобою нічого такого, чого не можна виправити.
Просто тобі треба знайти хорошу дівчину, і все.
І, звісно, алкоголь.
Ось це проблема.
Я практично не п'ю, бабусю.
Я думаю, ти можеш і краще, правда?
І я знаю, що я наче стара зіпсута платівка,
але тобі варто знову ходити до церкви.
Бо ти зійшов зі шляху:
п'єш,
усе тримаєш у собі й варишся у своїх думках.
Це все спокуси, Джеффе.
Якби ти ходив до церкви, це допомогло б тобі зрозуміти
й опиратися цим спокусам.
Що, по-твоєму, мене спокушає? Диявол?
Так, звісно.
Ти хороший хлопчик, Джеффе. Такий же, як і твій батько.
Просто твої проблеми відрізняються від його.
У кожного свої спокуси.
Ти хороший усередині, Джеффе.
Ти можеш не вірити, але я вірю.
Дякую, бабусю.
То ти вже працював у гастрономії?
Так, у Маямі.
Робив сандвічі й усе таке.
Тут теж будуть сандвічі, та це польська гастрономія,
тому робитимеш ковбаси й готуватимеш м'ясо.
М'ясник — це мистецтво.
Ніколи про це так не думав.
Звісно, це мистецтво.
Я м'ясник. Учився в Польщі у свого батька.
Його батько був м'ясником.
Це кривава робота. Небезпечна.
Попередній хлопець був тупий. Неуважний.
Відрізав собі палець.
Тому мені потрібен хтось серйозний.
З міцною рукою, хто не буде лажати.
Щодо цього в мене дуже міцна рука.
Оплата мінімальна, без понаднормових, пристойний вигляд.
Працюватимеш у комірці, але одяг має бути охайний.
Добре.
Ходімо. Покажу тобі морозилку.
Джеффе.
Дякую, бабусю.
Залиш постіль за дверима.
Люблю застеляти собі ліжко сам.
Дякую, бабусю.
Привіт, бабусю. Я вдома.
Бабусю!
-Бабусю, де моя річ? -Що?
Ти знаєш, мій… манекен.
Навіщо він тобі?
Де ти його взяв?
Спершу скажи, де він.
Навіщо він тобі, Джеффе?
Джеффе, я хочу тобі дещо сказати.
Я люблю тебе попри все.
У тебе є почуття до…
Не хочу про це говорити.
Можна піти до церкви й помолитися, бо Ісус творить дива…
Де мій довбаний манекен?!
Я ж казав не заходити туди!
Це моя кімната, мої речі,
тому кажи, бляха, де він!
Не думаю, що це нормально!
Я його викинула.
Ти його викинула?
Так. Сміттяр забрав його в обід.
От херня! Бляха!
Мені…
дуже шкода, бабусю.
Не треба було кричати.
Пробач, що розбив масляничку.
Але…
я не такий.
Я б ніколи так не осоромив родину.
Просто мені…
потрібен друг.
Я приймаю твоє вибачення.
Але мені не до вподоби нецензурна лексика.
Я знаю.
Знаєш що? Скоро буде ярмарок штату.
Ти їх любив, коли був малий.
І він уже не такий, як раніше, там не лише худоба
й спускання сирних коліс із пагорба.
Там є намет з пивом і все таке.
Намет з пивом?
СПРАВЖНІЙ ЧОЛОВІК ХОРОШИЙ ХЛОПЕЦЬ
Привіт, Джеффе.
Ти живий.
Так.
Ні! Геть!
Зараз моя зміна.
Ні. Джеффе, я чув, що сталося на ярмарку.
Тобі не можна тут працювати. Геть!
То ким ви працювали в армії?
ЦЕНТР КРОВІ Й ПЛАЗМИ
Військовим медиком.
Або медичним спеціалістом, як там кажуть.
Вражає.
Схоже, ви чудова кандидатура.
Я бачу, що вас із почестями звільнили. Можна спитати чому?
Якщо чесно, у мене були проблеми з алкоголем.
Але тепер я не п'ю.
Зрозуміло. Добре.
Дякую.
Відвідую збори й усе таке. Крок за кроком.
Це чудово. Мої вітання.
Дякую.
Ви надто кваліфіковані для цієї посади.
Даґ Брозовські.
Це я.
Стисніть кулак.
Хороші вени.
Дякую.
Розслабтеся.
Я постійно це робив.
Спускав кров.
Був донором.
Так я заробляв гроші на пиво.
Я так часто це робив, що мені заборонили.
Гаразд.
Я так тобою пишаюся.
Ти кинув пити, і ця твоя нова робота.
У медицині!
Ти говорив з батьком?
Ні.
Він думає, що я гівнюк.
Вибач за лайку.
Ні, він так не думає.
Він сердитий, що тебе заарештували.
Дрібне правопорушення. 70 доларів штрафу.
Я теж винна, що сказала тобі про намет з пивом,
але це вже позаду, ось я про що.
Що таке?
Ти не їси брауні.
Це найкраща частина «Свонсон».
Я сьогодні не голодний.
Мабуть, піду нагору, бабусю.
Щось я втомився.
Пробач, що не доїв.
КЛУБ 219
Успіху.
Що?
Я кажу, успіху. Його увагу неможливо привернути.
Хочеш пива?
Це для мого друга, але він пішов. Мабуть, знайшов когось.
Бери, якщо хочеш.
Так. Дякую.
Чарльз.
Джефф.
Що ж, Джеффе, вони зачиняються.
То ходімо кудись.
Ти і я. Куди завгодно.
Я збирався погуляти.
Хочеш зі мною?
-Рікі. Велику кімнату. -Привіт.
Можна…
Пробач.
У мене мало досвіду.
Нічого. Це сексуально.
Чекай.
Ти не проти, якщо ми
ляжемо на ліжко?
І я тебе обійматиму.
Звісно.
Можемо почати так.
Приємно.
Так.
Ти куди?
Уже 7:30. Мені на роботу.
Можеш побути ще трохи? Мені було добре.
Ні. Треба на роботу.
Привіт, Рікі.
-Привіт, Джеффе. -Одну кімнату.
Ти стаєш постійним клієнтом.
Що хочеш робити?
Зніми майку.
-Ти гарний. -І ти теж.
Чекай. Побудь тут.
Я візьму нам випити.
Привіт, Джеффе.
-Два віскі з колою. -Уже даю.
Будьмо.
-Сюди. -Гаразд.
Сюди приходить один. Уже вдруге так робить.
Щось їм підсипає і залишає тут.
Тоді ми привели хлопця до тями, але цей не реагує.
-Подивимося. -Так.
Дякую.
-Привіт, Рікі. -Забирайся звідси.
Краще тікай від цього типа.
Приводить хлопців, накачує наркотиками.
В «Імперію» чи «Римські лазні» можеш не йти.
Я розповів про тебе.
Ти в чорному списку. Забирайся з моєї лазні.
Чекай.
Я сказав вимітатися звідси.
Я нічого не зробив.
-Геть! -Я нічого не робив!
Забери від мене свої довбані руки!
Викликати копів?
Перепрошую. Картку, будь ласка.
Я іду до церкви.
Добре.
Ходімо зі мною, Джеффе.
Я знаю, що тебе звільнили, і мені дуже прикро.
Ти знову п'єш. І не кажи, що це не так.
Твій батько здався, і тобі від цього важко.
Але є ще один батько, який ніколи тебе не підведе.
Небесний Отець.
Ні.
Я не вірю в бога.
Забери свої слова назад.
Не заберу.
Два шоти «Джека».
Дякую.
Це тобі.
Ти тут найгарніший.
Круто танцюєш.
Якби ж я так умів.
Покажи, на що здатен.
Ні, я не можу.
Давай, у тебе вийде.
Чекай. Ти когось удариш.
Роби, як я.
Так. Відчуй музику.
Джеффе, мені це не по кишені.
Я плачу.
Краще підемо в лазню.
Ні, там брудно.
Минулого разу я підчепив грибок.
Неймовірний номер! Скільки він коштував?
Що ти робиш? Час розважатися!
Хвилинку!
-От чорт. -Що ти робиш?
Тримай.
Ходи сюди.
-Чекай. -Що?
Випий.
Я наллю ще.
Я багато не п'ю.
Я танцюрист. Маю бути у формі.
Не будь сцикуном. Це дієтична содова.
Отямся!
Давай.
Агов.
Боже мій.
Ні.
Давай.
Ні.
Прокинься.
Ну давай.
Бляха!
Ні.
Отямся.
Ти йдеш завтра до церкви?
Ти вже питав, Джеффе.
А що? Хочеш піти?
Ні.
Просто хочу знати розклад.
Тато каже, що я чоловік у домі. Маю право знати.
Гаразд, не будемо сваритися.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин