‎În prima ediție genială a acestui serial, ‎care va fi în curând premiat,
‎v-am arătat, pentru întâia dată ‎și mai bine ca oricine,
‎cum a ieșit omenirea târâș-grăpiș ‎din caverne,
‎a inventat agricultura, gândirea ‎și triunghiurile de nisip
‎și a fondat nouă-nouța Romă Antică.
‎Dar, evident, povestea nu s-a încheiat, ‎a fost doar primul episod.
‎Nu putem nega că omenirea ‎parcursese un drum foarte lung.
‎Dar oare putea merge mai departe? ‎Sau era epuizată și trebuia să ia o pauză?
‎Pentru a trece la nivelul următor, ‎umanoizii trebuiau să creadă
‎în ceva mai mare decât ei, ‎mai mare chiar decât elefantul.
‎În acest episod, voi arăta cum omenirea ‎a descoperit religia
‎și vom pune capăt unei dispute de secole.
‎Care este mai bună, Biblia sau „Couranul”?
‎- Coranul. ‎- Deci el este!
‎Totul s-a petrecut aici, pe unica planetă ‎pentru care încă merită să lupți.
‎Urmăriți ‎Philomena Cunk: Despre Pământ.
‎PHILOMENA CUNK: DESPRE PĂMÂNT
‎EPISODUL 2: ‎FAȚĂ ÎN FAȚĂ
‎Este Roma și jumate î.e.n.
‎Imperiul Roman este la apogeul său.
‎Cu toate coloanele ‎și mozaicurile elegante,
‎cultura romană resimțea un mare gol.
‎Nesfârșitele orgii stropite cu vin, ‎în vomitorii înghesuite, sunt bune,
‎dar, la un moment dat, vrei altceva. ‎Și mai vrei și-un mop.
‎Oamenii doreau iluminare spirituală.
‎Ca s-o găsească, aveau nevoie ‎de un model spiritual, un idol,
‎o figură asemenea lui Hristos.
‎Din fericire, cineva care corespundea ‎descrierii era pe cale să apară.
‎Nimeni altul decât Domnul Iisus Hristos.
‎S-a născut într-un staul sărăcăcios,
‎care nu-i un loc potrivit pentru un prunc,
‎decât dacă e prunc de măgar, iar, ‎dând crezare însemnărilor, Iisus nu era.
‎Dacă ne luăm după această pictură,
‎la naștere, Hristos avea pe cap ‎o coroană de foc,
‎care ar fi dat foc fânului ‎și pubisului, în timp ce ieșea.
‎Nicio grijă! Ajung eu și la islam!
‎Iisus s-a născut evreu, ‎dar s-a convertit la tâmplărie,
‎călcând pe urmele tatălui său ‎în prelucrarea primitivă a lemnului.
‎Ironia sorții face ca Iisus Hristos, ‎devenind tâmplar,
‎să fie numit după cele două cuvinte ‎pe care, probabil, le urli
‎când îți dai cu ciocanul peste degete.
‎Savanții cred c-a fost un personaj istoric ‎real, ca Justin Timberlake sau Garfield.
‎Nu se știe dacă ei chiar L-au considerat ‎Fiul lui Dumnezeu făcător de minuni,
‎precum mersul pe vin ‎sau ajutarea surdului să vadă,
‎cert e că toți sunt de acord ‎că a propovăduit toleranța și iertarea,
‎un mesaj atât de important, ‎încât cei mai înfocați adepți ai săi
‎ajung, în cele din urmă, să-i omoare ‎pe cei ce nu voiau să-l asculte.
‎Nu-i de mirare că acest lemnar radicalizat ‎a băgat în sperieți autoritățile romane.
‎Îl considerau pe Iisus atât de periculos, ‎încât l-au răstignit.
‎Nu doar pe jumătate, ci pe de-a-ntregul, ‎provocându-i moartea.
‎Imaginați-vă ce sentimente contradictorii ‎îl încercau pe Iisus!
‎Fusese trimis pe Pământ ‎pentru a salva omenirea și iată-l
‎îndurând agonia crucificării,
‎știind, totodată, ce logo excelent avea ‎să fie pentru campania lui pe termen lung.
‎Iisus a fost omorât pentru că ‎oamenilor nu le plăcea ce spunea.
‎L-ai putea numi prima celebritate ‎victimă a cancel culture?
‎Cancel culture presupune
‎că oamenii
‎au văzut că Iisus credea în ceva, iar ei ‎erau siguri că știau ce era acel ceva.
‎Scuze. Nu asta era întrebarea. ‎Întrebam dacă l-ai putea numi
‎„prima victimă celebră a cancel culture”, ‎pentru emisiunea noastră.
‎Privește în obiectivul de acolo!
‎Este pentru secvența de generic, ‎cu fundal sonor puternic.
‎Începem. Privește în obiectivul de acolo!
‎- În obiectivul ăla? ‎- Da.
‎Am putea spune că Iisus a fost prima ‎victimă celebră a cancel culture.
‎Excelent. Mulțumesc.
‎Dar, în mod miraculos, tocmai când părea ‎că viața lui Hristos s-a încheiat,
‎El a reînviat, s-a înălțat ‎făcând un salt până la Ceruri,
‎doborând toate recordurile mondiale ‎la săritura în înălțime.
‎În timpul vieții, ‎Iisus a avut doar 12 urmăritori.
‎Mai puțini chiar decât unchiul meu Steve, ‎cu contul lui neinspirat de Instagram.
‎Totul s-a schimbat când învățăturile Lui ‎au început să se răspândească
‎sub forma cuvântului scris.
‎După ce a murit, Iisus s-a întors ‎pe Pământ sub forma unei cărți, nu-i așa?
‎De ce numesc creștinii cartea aia „Biblă”?
‎- Biblia? ‎- Așa se pronunță?
‎N-am mai auzit pe nimeni să spună așa. ‎Cum ai zis?
‎- Biblie. ‎- Atunci, de ce se scrie „Biblă”?
‎Pentru că eu am văzut scris B-I-B-L-I-E.
‎Da, Biblie.
‎Mesajul lui Hristos a fost răspândit ‎în lung și-n lat de apostoli
‎cu vreo 2.000 de ani înainte de lansarea ‎hitului techno „Pump Up The Jam.”
‎Alte hituri ale celor de la Technotronic ‎sunt „Get Up! (Before The Night Is Over)”
‎și „This Beat Is Technotronic”
‎„Pump Up The Jam” are un ritm de 125 bpm, ‎ca bătăile inimii unei pisici în repaus.
‎Cântecul este imnul național al Canadei.
‎Versurile dau indicii despre locul ‎unde este îngropat un iepure de aur
‎care n-a fost găsit niciodată
‎Dar nu toată lumea aprecia ‎sunetul învăluitor al creștinismului,
‎mai ales la Roma, ‎unde creștinii erau persecutați,
‎pe latinește „se căcau pe ei”.
‎Pe vremea aia, dacă erai creștin, ‎cel mai rău loc în care puteai ajunge
‎era Colosseumul, o zonă ‎la fel de mizerabilă ca Birmingham.
‎Era locul unde romanii ‎îi aruncau pe primii creștini la lei,
‎probabil, pentru a vedea ‎dacă mesajul lor pacifist prinde la fiare,
‎făcându-le mai puțin nervoase și agresive.
‎Dacă un creștin câștiga și mânca un leu, ‎mergea în runda următoare?
‎Ar fi trebuit să mănânce și altceva, de ‎pildă, un cal întreg sau mai știu eu ce?
‎Nu există multe dovezi că romanii ‎au aruncat foarte mulți creștini la lei.
‎Tocmai de aia, poți afirma cu tărie că ‎o grămadă de creștini au fost dați la lei.
‎Serios? Dar nu-i adevărat.
‎Ce crezi, creștinii îi iertau pe lei ‎că îi mâncau
‎- chiar în timp ce erau mâncați? ‎- Nu cred că dădeau vina pe lei.
‎Leul făcea ce fac toți leii în mod firesc.
‎Știm oare cum se simțeau leii ‎că li se dădea mereu același fel mâncare?
‎Nu era prea plăcut, nu-i așa?
‎Imaginează-ți că-n fiecare zi prânzul tău ‎ar urla ca-n gură de șarpe, neîncetat.
‎Ți-ar afecta sănătatea mintală.
‎- Sănătatea mintală a leilor… ‎- Sigur.
‎În mod incredibil, în câteva sute de ani,
‎romanii deveniseră ei înșiși creștini. ‎Dar de ce?
‎Din păcate, niciuna dintre persoanele ‎din Roma Antică nu mai este azi în viață.
‎Ca să aflăm cum s-a întâmplat așa ceva, ‎trebuie să luăm la puricat textele antice,
‎așa cum faci la sfârșitul unei relații.
‎Grație noii științe a cititului,
‎știm că împăratul roman Constantin, ‎care înseamnă constant sau neschimbător,
‎într-o bună zi, s-a sucit brusc, ‎convertindu-se la creștinism.
‎Curând, toți romanii ‎s-au convertit la creștinism
‎și, în scurt timp, au încetat ‎să mai dea creștinii la lei.
‎Nimeni nu știe de ce.
‎Romanii au dat de Dumnezeu peste noapte.
‎Ce are religia așa de fascinant, ‎de ne poate cuceri peste noapte?
‎De ce noi, oamenii, avem nevoie să credem ‎în ceva mai mare decât noi înșine?
‎O fi ca să nu ne mai simțim așa de grași?
‎Cred că scopul și valoarea
‎sunt ingrediente foarte importante ‎pentru o viață fericită.
‎Sigur te ajută. ‎Când te gândești ce mare este lumea,
‎dintr-odată, te simți mult mai suplu.
‎Tot ce-i posibil.
‎Unii oameni pot deveni brusc religioși, ‎nu-i așa?
‎Amicul meu Paul conducea spre Winchester ‎când un camion i-a tăiat brusc fața,
‎năpustindu-se spre el, și totul a început ‎să se desfășoare cu încetinitorul.
‎Paul, care n-a fost în viața lui religios, ‎a început să vorbească cu Iisus:
‎„Promit că, dacă supraviețuiesc, ‎o să cred în Tine.”
‎A supraviețuit, dar a avut fractură ‎de craniu și ambele picioare rupte.
‎De ce i-a făcut Iisus una ca asta?
‎Ai pus o întrebare importantă ‎despre natura dumnezeirii.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Dacă credem că Dumnezeu este bun,
‎de ce există atâta rău pe lume?
‎Revenind la amicul tău, Paul,
‎în ce măsură putem da vina pe Dumnezeu ‎pentru accidentul lui?
‎Paul nu L-a iertat niciodată.
‎A zis: „Dacă pun mâna pe Hristos, ‎va fi un om mort.”
‎Înțeleg.
‎Roma devenise un far al creștinătății.
‎Dar dezastrul pândea la colț,
‎asta, pentru că romanii se convertiseră ‎la o religie a păcii
‎tocmai la timp ca să și-o încaseze
‎de la unii care credeau doar ‎în forța pumnului și a distrugerii:
‎vandalii,
‎un grup secular căruia i se dusese buhul ‎pentru apetitul lor pentru distrugere,
‎ca Guns N' Roses.
‎Acum mă aflu pe și în Roma modernă,
‎care, printr-o coincidență incredibilă, ‎se află pe același loc cu cea antică.
‎Aici a avut loc teribilul asalt ‎al vandalilor asupra orașului.
‎Hoardele de vandali au năvălit pe-acolo,
‎au trecut pe lângă cafeneaua ‎cu personal nepoliticos și-au ajuns aici,
‎ucigând, jefuind și arzând ‎tot le ieșea în cale.
‎Mai știm și că intersecția de-acolo ‎nu exista pe vremea aia,
‎deci au putut ignora toate semnele rutiere ‎în timpul invaziei lor, fără niciun risc.
‎Pizzeria aia, de-acolo, nu era deschisă,
‎se bănuiește că atacul s-a petrecut ‎într-o zi de duminică
‎și, conform TripAdvisor, ‎este închisă în weekend
‎și, oricum, nu este indicată ‎pentru grupurile mari.
‎În rest, tot ce vedeți aici ‎avea să fie complet distrus.
‎După ce vandalii au trecut ‎din partea asta a orașului în cealaltă,
‎în urma lor nu mai rămăsese nimic ‎decât distrugere și balegă de cal.
‎Roma fusese jefuită și distrusă, ‎adică și futută, și cu banii luați.
‎Odată Roma învinsă, ‎întregul Imperiu Roman a fost distrus.
‎Perioada sumbră ce-a urmat este cunoscută ‎sub numele de „Evul Întunecat”.
‎La naiba!
‎„Evul Întunecat” sună a epidemie, zău așa.
‎A ciumă.
‎- Vrei să spui Evul Mediu? ‎- Așa îi zice?
‎Dacă te referi la un termen demodat ‎pentru Evul Mediu Timpuriu.
‎- Doar că noi nu mai folosim termenul. ‎- Nu-l mai folosim?
‎Are conotații negative,
‎cum că ar fi fost o perioadă întunecată, ‎ignorantă și înapoiată.
‎- Ceea ce a și fost. ‎- Nu tocmai.
‎A avut gânditori, istorici, artiști ‎și scriitori extraordinari.
‎Dar a fost cam de rahat.
‎Evul Mediu a fost o epocă deprimantă
‎în care întreaga Europă ‎bâjbâia în întuneric,
‎lovindu-și gioalele ‎și căptușindu-se cu toate bolile.
‎Efectiv, oamenii se izbeau cap în cap.
‎Ori de câte ori vezi epoca medievală,
‎auzi o melodie enervantă „Hey Nonny No” ‎cântată non-stop.
‎- Da, destul de mult. ‎- Știi, melodia aia…
‎Da.
‎Da, cam așa sună.
‎De unde venea? Nu-l puteau opri?
‎Evul Mediu a însemnat o tragedie ‎pentru progresul omenirii
‎care a întârziat lansarea 5G ‎cu sute de ani.
‎Deci am avut Evul Întunecat, ‎dar am avut și Evul Luminat?
‎A fost revendicat de oamenii ‎din perioada modernă timpurie,
‎așa-numita Renaștere, ‎ca fiind epoca luminilor.
‎A urmat o întreagă perioadă ‎pe care oamenii au numit-o „iluminism”.
‎Este în episodul ăsta sau în următorul?
‎Cred că-n următorul.
‎În ce episod suntem acum?
‎În cel legat de Evul Mediu.
‎Dar ce episod este, trei sau patru?
‎- Mă tem că nu știu. ‎- Amândouă suntem împrăștiate.
‎Ce situație de rahat!
‎Din fericire, Europa nu era singura țară ‎care avea o istorie pe-atunci.
‎Cercetătorii sunt de părere că alte țări, ‎ca America de Sud și Asia,
‎aveau și ele propria istorie.
‎Își perpetuau civilizația ‎în niște feluri foarte ciudate și plăcute.
‎Acesta este orașul Chichen Itza,
‎construit de mayași ‎pe teritoriul de azi al Mexicului,
‎iar aceasta este piesa de rezistență, ‎Templul lui Kukulcán.
‎Dacă ajungeai pe-aici acum 1 000 de ani,
‎era foarte probabil să fii sacrificat ‎pentru a-l îmbuna pe Chaac,
‎zeul mayaș al ploii.
‎Azi, poți trece pe-aici ‎într-o excursie de-o zi,
‎plecând din stațiunea Tulum, ‎aflată în apropiere.
‎Aici stau eu, la Casa de Lujo Hotel și Spa ‎de cinci stele.
‎Această stațiune all inclusive, ‎cuibărită pe țărmul Tulumului,
‎este ultima fiță în materie de lux.
‎Toate camerele au baie proprie ‎și vedere superbă la ocean.
‎Cu greu găsești un motiv ‎să te dai jos din pat,
‎în afară de plaja minunată ‎și soarele ce strălucește-n prag.
‎Dacă soarele este prea arzător, ‎aveți trei piscine în care să vă răcoriți,
‎inclusiv una doar pentru adulți.
‎Și cei mici au parte de multe distracții, ‎Clubul Țestoaselor oferindu-le
‎vacanța vieții lor, aparent importante.
‎Iar cele cinci restaurante ‎vă vor oferi mâncăruri pe alese.
‎Dacă toate astea nu-s de ajuns, ‎incredibilul Inspiration Spa
‎oferă proceduri de talie mondială, ‎de la pilitul unghiilor la masaj viguros.
‎Iar, când soarele apune, ‎începe viața de noapte.
‎Cu băuturi spirtoase locale, ‎vin și bere, toate incluse,
‎nu ai de ce să te abții.
‎Cu soare toată ziua și petreceri ‎toată noaptea, nu-ți vine să te dai dus.
‎Philomena a stat cinci nopți ‎la Casa de Lujo Hotel și Spa.
‎Prețurile all-inclusive încep ‎de la 200 lire pe noapte, de persoană,
‎în cameră dublă, fără TVA. ‎Se aplică termeni și condiții.
‎În timp ce mayașii își venerau zeii, ‎la mii de kilometri distanță, în Arabia,
‎un profet numit Mahomed ‎întemeia o altă religie, islamul.
‎Se pare că, ‎islamul poate fi un subiect sensibil,
‎iar producătorii spun că, ‎dacă nu urmăresc scenariul la virgulă,
‎există riscul să provoc ‎un incident internațional grav.
‎Asta-mi pune capac, ca să fiu sinceră. ‎Dar nu-i nimic, mă descurc.
‎Deci ce putem spune despre islam? ‎Pentru început…
‎ACEST CONȚINUT NU ESTE DISPONIBIL ‎ÎN ZONA DUMNEAVOASTRĂ
‎Eu una nu cred ‎că e ceva controversat în toate astea.
‎Islamul a însemnat o scindare radicală ‎față de religiile anterioare,
‎deoarece clădirile în care s-a întâmplat ‎aveau o formă ușor diferită.
‎S-a întins pe tot globul
‎aproape la fel de repede cum crede ‎Fox News că se întâmplă și astăzi.
‎A fost o întindere irezistibilă, se pare, ‎așa cum e cu Nutella.
‎Coranul spune că acumularea de cunoștințe ‎este un act demn.
‎Așa că megatocilarii islamici au creat ‎primele universități și biblioteci,
‎punând laolaltă toată înțelepciunea lumii,
‎care, la acel moment, probabil, ‎putea fi cuprinsă într-un singur pamflet.
‎Cum aveau nevoie de multe cunoștințe ‎ca să-și umple bibliotecile,
‎savanții musulmani s-au apucat ‎de matematică,
‎de aritmetică, de geometrie și, firește, ‎de cea mai islamică dintre ele: algebra.
‎Pentru a nu fi mai prejos, creștinismul ‎se răspândea și el, grație misionarilor.
‎Misionarii erau cunoscuți ‎pentru poziția lor,
‎șefu' mare, Dumnezeu, era deasupra,
‎restul trebuia să stea întins pe spate ‎și să și-o ia.
‎Trimiși de papă, ‎misionarii și-au luat Biblia și crucea
‎și au pornit de aici, ‎croindu-și anevoie drum prin lumea largă.
‎Au ajuns tocmai în Irlanda,
‎unde au răspândit Cuvântul ‎citind cu voce tare din…
‎Stați puțin, am uitat cartea!
‎Călătoria în acele vremuri ‎era extrem de periculoasă și obositoare,
‎așa că primii misionari n-ar fi vrut ‎să întreprindă călătoria de două ori.
‎Nici eu, de altfel.
‎Dar, odată ajunși la destinație,
‎ce aduceau cu ei avea să schimbe lumea ‎pentru totdeauna.
‎Biblia și…
‎Cine a mutat crucea?
‎Creștinismul a fost fidget spinner-ul ‎lumii medievale,
‎o nebunie ce avea să țină o eternitate.
‎A dus la explozia iconografiei.
‎Oriunde te uitai vedeai imagini cu Iisus.
‎În epoca medievală, ‎erau o mulțime de picturi cu Iisus.
‎Cum de-avea timp să pozeze pictorilor? ‎Câtă disponibilitate avea?
‎El era peste tot, tot timpul…
‎la figurat vorbind.
‎Îl pictau din memorie,
‎așa cum se fac la poliție, după descriere, ‎portretele-robot ale intrușilor,
‎doar că intrusul era Fiul lui Dumnezeu.
‎În picturile vechi, ‎Iisus apare în două ipostaze, nu-i așa?
‎Apare fie copil, fie crucificat.
‎Există tablouri cu el crucificat ‎copil fiind?
‎Nu.
‎Exact. Au ratat ocazia de-a juca ‎cartea cea mare, să provoace milă.
‎Și-a făcut Iisus vreun autoportret?
‎Nu cred. Nu există nicio consemnare.
‎Putem fi siguri? Poate nu l-a semnat. ‎Era destul de modest.
‎Pe alocuri. Tot El spunea ‎și că este Fiul lui Dumnezeu.
‎- Da. Ar fi putut să tacă. ‎- Atunci, n-ar mai fi fost omorât.
‎Da. Ce idiot!
‎Iisus nu a fost singura divinitate ‎care a inspirat arta.
‎Și cu Mahomed există o grămadă de picturi,
‎dar producătorul a semnat un angajament, ‎promițând că nu le va arăta.
‎Până în secolul XI, majoritatea țărilor ‎europene se convertiseră la creștinism,
‎însă asta nu le-a împiedicat ‎să se războiască neîncetat între ele.
‎În 1095, Papa Urban al II-lea ‎le-a convins să înceteze luptele,
‎să se unească în armonie ‎și să-i atace, în schimb, pe musulmani.
‎Regii europeni au consimțit și au lansat ‎un fel de acțiune caritabilă armată
‎prin care să aprovizioneze cu forța ‎lumea islamică cu crucifixe.
‎Acțiunea asta au numit-o „cruci-adă”.
‎La scurt timp, armatele europene ‎au luat-o spre orient,
‎sperând să dea o neprihănită lovitură ‎internațională.
‎În timpul cruciadelor, cruciații ‎au mers până la Ierusalim în armură.
‎Pare destul de incomod. Erau sponsorizați?
‎Putem spune că i-a sponsorizat biserica,
‎pentru că expedițiile astea ‎trebuiau finanțate.
‎Amicul Paul a făcut un marș sponsorizat, ‎de 50 km, îmbrăcat în Omul Păianjen,
‎pentru Ajutor pentru Eroi.
‎În ziua aia l-a pocnit diareea, ‎dar a plecat la luptă.
‎A fost cel mai nobil și mai dezgustător ‎lucru din câte am văzut vreodată.
‎Până la urmă, organizatorii au trebuit ‎să intervină, dar a strâns 368 de lire.
‎Cruciații n-au pățit asta niciodată, nu?
‎Nu.
‎În 1099, creștinii au cucerit Ierusalimul,
‎dar au făcut o greșeală tactică. ‎Au plecat acasă fără el.
‎Musulmanii, sub conducerea lui Saladin,
‎s-au întors și au recucerit Ierusalimul.
‎Cum toată lumea era implicată în cruciade,
‎ele au început să se țină regulat, ‎luptând tur și retur,
‎să vadă cine va câștiga Ierusalimul ‎anul acesta.
‎Cruciadele păreau foarte periculoase.
‎De ce nu pot religiile să trăiască ‎împreună în pace, ca în Irlanda?
‎Dacă găsiți pe cineva care știe răspunsul ‎la această întrebare, ar trebui
‎- să-l publicați cât mai repede. ‎- Da, bine.
‎În vreme ce creștinii și musulmanii ‎se încăierau,
‎un om, la kilometri depărtare, a vrut ‎să le arăte ce-i ăla război adevărat.
‎Omul acela era conducătorul mongolilor, ‎Ginghis Han.
‎În mongolă, Han înseamnă „rege”, ‎iar Ginghis înseamnă altceva.
‎Acum, despre Ginghis Han se vorbește ‎mult mai rar decât despre Dennis Quaid,
‎însă atunci era cel mai de temut om ‎de pe pământ.
‎Ginghis și mongolii săi ‎au plecat să demongolizeze
‎o mare parte din Europa și Asia.
‎Milioane de mii de oameni ‎au fost măcelăriți fără milă.
‎Multora li s-au tăiat capetele.
‎Altora li s-au tăiat mai întâi picioarele, ‎apoi un braț sau altceva.
‎Poate chiar și fața, care, probabil, ‎încă urla când zbura prin colibă
‎sau în ce locuiau ei.
‎După asta, invadatorii luau cadavrele, ‎le hăcuiau,
‎făceau din ele ciorbă,
‎scobeau oasele pelvisului ‎și făceau polonice cu care s-o bea,
‎apoi se așezau în jurul focului hăhăind ‎și sorbind din ciorba lor însângerată.
‎Pe bune, erau complet duși cu capul!
‎Cât sânge, în halbe,
‎s-a vărsat din cauza lui Ginghis Han?
‎Ar trebui să știm numărul celor uciși.
‎Circulau zvonuri despre câteva sute ‎de soldați mongoli
‎care au lichidat ‎până la un milion de oameni.
‎Câte halbe are o persoană?
‎- Cred că opt. ‎- Deci opt milioane de halbe, pe puțin.
‎Să zicem.
‎Nu aveau bănci de sânge pe vremea aia, nu? ‎Câtă risipă!
‎Cu toate astea petrecându-se la ușa ta,
‎e de mirare că europenii au început ‎să ridice case fortificate?
‎Răspunsul este „nu”.
‎Stând aici, în ce castel o mai fi și ăsta,
‎nu pot să nu mă întreb ce viață or fi dus ‎cei din epoca medievală.
‎Cum acele vremuri sunt de mult apuse, ‎întrebarea rămâne singura mea opțiune.
‎Un exercițiu de imaginație.
‎Aici, în atriumul central, ‎sunt mese așezate pentru un ospăț.
‎Oamenii ciocnesc halbe și râd.
‎Masa este împodobită ‎cu pulpe de căprioară, plăcintă cu mierlă,
‎porc umplut cu friptură de gâscă,
‎tot tacâmul, și castronașe cu prune, ‎ca garnitură.
‎Dincolo, țăranii se fâțâie de colo-colo, ‎în straiele lor de duminică.
‎Un cavaler, zăngănind în armură.
‎În colțul ăsta, cineva cântă ‎muzică medievală la flaut.
‎În fața tuturor, un bufon țopăie, ‎agitându-și clopoțeii.
‎Un căpcăun urmărește scena, ‎bucurându-și ochii.
‎În capătul ăsta, regele stă, ‎așezat pe tron, lângă regină,
‎un episcop și un turn.
‎Urmăresc cum i se taie capul lui Merlin,
‎care se rostogolește pe podea până aici,
‎unde niște mistreți îl și înhață.
‎Dezgustător! Mai bine că nu vedeți.
‎Veselia este întreruptă brusc ‎când o fereastră se sparge
‎și o săgeată zboară prin încăpere,
‎înfigându-se zgomotos în perete, ‎chiar în mijlocul tapiseriei de la Bayeux.
‎Se aud oftaturi ce lasă loc șoaptelor,
‎când Thomas Becket, ăsta-s eu, ‎scoate săgeata din perete.
‎Așteptați!
‎Dumnezeule!
‎Săgeata are un mesaj.
‎Thomas scoate cu grijă mesajul, ‎aruncă săgeata…
‎- Băga-mi-aș! ‎- Scuze.
‎Desface mesajul și citește cu voce tare.
‎E de la Robin Hood.
‎Amenință să se răzbune pe masa rotundă ‎pentru ce i-au făcut lui Gandalf.
‎Alte oftaturi. Bufonul leșină.
‎Murmure de îngrijorare umplu aerul, devin ‎mai puternice, transformându-se în țipete.
‎E haos.
‎Flautul o ia razna.
‎Un urs dansator urlă de disperare.
‎Cineva începe să încarce porci ‎într-o catapultă.
‎Un invadator spațial zboară prin încăpere,
‎răhățindu-se pe un clavecin de cai ‎de sticlă, ce se face praf pe podea.
‎În cele din urmă, în capătul ăsta,
‎regele se ridică, bătând din ciocănel.
‎Strigă: „Liniște!”
‎cu o voce groasă, bărbătească ‎și cu accent medieval.
‎În castel se așterne tăcerea.
‎Poți auzi un ac căzând, dar nu la propriu.
‎„Tăiați-i capul!”, strigă regele.
‎Cu asta gheața se sparge ‎și totul revine la normal.
‎Bufonul își revine. ‎Muzica începe să cânte.
‎Lumea fericită ciocnește iar hidromel.
‎Viața la castel își reia cursul normal.
‎Exact la timp ca să moară subit de ciumă.
‎Așa era viața la castelul meu.
‎V-ați gândit vreodată ‎la viața din castelul vostru?
‎Dar oamenii nu puteau sta ascunși ‎în spatele zidurilor groase
‎când afară se duceau războaie sfinte.
‎Religia trebuia să unească omenirea ‎în armonie și zâmbete binevoitoare.
‎Nu reușise decât s-o sfâșie ‎ca pe-un ursuleț într-o maternitate.
‎Habar n-avea însă biserica asta ‎și altele ca ea
‎că dușmanul pândea chiar după colț.
‎Data viitoare, vom vedea cum a apărut ‎o nouă generație de artiști și genii,
‎provocându-L pe Dumnezeu la luptă,
‎în timpul a ceea ce istoricii numesc ‎„Renaștere”.
‎Acest tablou este într-adevăr bun
‎sau e unul dintre acele lucruri ‎despre care credem că sunt bune
‎doar pentru că așa ni s-a zis, ‎ca și cu fructele de mare?
‎Subtitrarea: Olivia Primejdie