U prvom briljantnom nastavku ove uskoro nagrađivane serije
pokazala sam vam, po prvi put i bolje nego itko drugi,
kako se čovječanstvo izvuklo iz vremena pećinskih ljudi,
izmislilo poljoprivredu, razmišljanje i pješčane trokute,
i na kraju osnovalo potpuno novi grad, stari Rim.
Ali to nije bio kraj priče, jer je to bila samo prva epizoda.
Nije se moglo poreći da je čovjek prevalio nevjerojatnu udaljenost.
Ali bi li mogao otići i dalje? Ili je bio iscrpljen i trebao leći?
Da bi dosegla sljedeću razinu, humanoidna vrsta trebala je vjerovati
u nešto veće od samog čovjeka, veće čak i od samog slona.
U ovoj epizodi vidjet ću kako je čovječanstvo pronašlo religiju
i riješit ćemo svađu koja bjesni stoljećima.
Što je bolje? Biblija ili Kuran?
-Kuran. -Dakle to.
Sve se dogodilo ovdje, na jedinom planetu za koji se još uvijek vrijedi boriti.
Ovo je Cunk na Zemlji.
CUNK NA ZEMLJI
DRUGA EPIZODA: VJERA BEZ LICA
Vrijeme je pola iza Rima prije Krista.
Rimsko carstvo najveće je ikada.
Ali unatoč otmjenim stupovima i mozaicima,
u srcu rimske kulture postojala je praznina.
Održavanje orgija potaknutih vinom u skučenim bljuvotinama sasvim je u redu.
Ali na kraju trebate nešto više. I krpu.
Ljudi su žudjeli za prosvjetljenjem.
Da bi ga pronašli, trebao bi im duhovni uzor, ikona,
gotovo Kristov lik.
I na sreću, trebao je stići netko tko će montirati to zvono.
Nitko drugi nego gospodin Isus Krist.
Rođen je u skromnoj štalici,
što, ironično, nije stabilno okruženje za bebu
osim ako se ne radi o mladunčetu magarca, što, ako je vjerovati zapisima, nije bio.
Zapravo, kao što ova stvarna slika jasno pokazuje,
kada se Krist rodio, imao je čarobni plameni krug na glavi
koji bi zapalio sve sijeno i stidne dlačice dok je izlazio.
Ne brinite, kasnije ću o islamu.
Isus je rođen kao Židov, ali se ubrzo okrenuo stolariji
prateći svog oca u primitivnu industriju stolaca i stolova.
Ono što je ironično u tome što je Isus Krist postao stolar
je to što je zapravo dobio ime po dvije riječi koje ćete uzviknuti
nakon što udarite svoj palac čekićem.
Znanstvenici vjeruju da je on bio stvarna ličnost poput Timberlakea ili Garfielda.
Bez obzira misle li ili ne da je on bio pravi Božji sin koji je činio čuda
poput hodanja po vinu ili pomaganja gluhom da progleda…
svi se slažu da je propovijedao toleranciju i oprost,
što je poruka toliko važna da su njegovi najvatreniji sljedbenici
na kraju počeli ubijati bilo koga tko to nije htio čuti.
Nije ni čudo što je ovaj radikalizirani drvosječa uplašio rimske vlasti.
Isusa su smatrali toliko opasnim da su ga dali razapeti.
I to ne samo malo, nego sve do smrti.
Zamislite samo Kristove proturječne emocije.
Poslan je na Zemlju spasiti čovječanstvo. A ipak je bio tu,
podnosio je fizičku agoniju pribijanja na križ,
a istovremeno znao kakav bi to bio sjajan logotip za njegovu dugoročnu kampanju.
Isus je ubijen jer se ljudima nije svidjelo ono što je govorio.
Možete li ga nazvati prvom slavnom žrtvom kulture otkazivanja?
Mislim da bi kultura otkazivanja na neki način zahtijevala
ideju da su ljudi
vidjeli Isusa kao osobu koja nešto zastupa i bili su sigurni da znaju što je to.
Ne, oprosti. To nije bilo pitanje. Doslovno pitam možete li ga nazvati
prvom slavnom žrtvom kulture otkazivanja za našu emisiju.
Dolje ona kamera.
Znate, to je za sekvencu špice s duhovitim zvučnim zapisima.
Hajdete. Dolje ona kamera.
-U redu, ova kamera? -Da.
Mogli biste čak reći da je Isus bio prva slavna žrtva kulture otkazivanja.
Briljantno. Hvala vam.
Ali nevjerojatno, baš kad se činilo da je Kristov život završio,
ponovno se rodio, zaplesao uz brdo i skočio sve do neba,
oborivši pritom sve svjetske rekorde u skoku iz mjesta.
U svom životu Isus je imao samo 12 pratitelja.
Manje čak i od neinspirativnog Instagram računa mog ujaka Stevea.
Ali to se sve promijenilo kada su se njegova učenja počela širiti
u obliku pisane riječi.
Nakon što je umro, Isus se vratio na Zemlju u obliku knjige, zar ne?
Zašto kršćani tu posebnu knjigu nazivaju „Bibbel”?
-Biblija? -Tako se izgovara?
Doslovno nikad nisam čula da je netko to rekao. Kako rekoste?
-Biblija. -Pa zašto se piše „Bibbel”?
Jer sam to vidjela zapisano. B-I-B-L-I-J-A.
Da, Biblija.
Kristovu su poruku apostoli proširili nadaleko i naširoko
gotovo 2000 godina prije objavljivanja belgijske techno himne „Pump Up the Jam”.
OSTALI HITOVI TECHNOTRONICA UKLJUČUJU „GET UP! (BEFORE THE NIGHT IS OVER)”
I „THIS BEAT IS TECHNOTRONIC”.
„PUMP UP THE JAM” IMA 125 OTKUCAJA U MINUTI, ISTO KAO MAČKA KOJA ODMARA.
OVA PJESMA DRŽAVNA JE HIMNA KANADE.
PJESMA DAJE NAZNAKE O LOKACIJI ZAKOPANOG ZLATNOG ZECA
KOJI NIKADA NIJE PRONAĐEN.
Ali nisu svi cijenili zvuk kršćanstva,
posebno u Rimu, gdje su kršćani bili progonjeni.
Što je latinski za „srati”.
A ako ste tada bili kršćanin, možda je najgore mjesto na kojem ste se našli
bio Koloseum, područje bijede u rangu s Birminghamom.
Ovdje su Rimljani prvi put bacili kršćane lavovima,
kako bi vidjeli hoće li njihova pacifistička poruka utjecati na zvijeri
i učiniti ih manje ljutitima i gladnijima.
Kad bi kršćanin pobijedio i pojeo lava, bi li onda išao naprijed u sljedeći krug?
I bi li morali pojesti nešto drugo, poput cijelog konja ili tako nešto?
Nema mnogo dokaza da su mnogo kršćana bacili lavovima.
Samo za ovo, možete li se pretvarati da su hrpe kršćana bačene lavovima?
Stvarno? Ali to je krivo.
Mislite li da bi kršćani oprostili lavovima što su ih pojeli
-dok se to događalo? -Vjerojatno nisu krivili lavove.
Lav je samo radio ono što lavovi inače rade.
Znamo li kako su se lavovi osjećali kad su im dali samo jednu stvar za jelo?
Nije bilo zabavno, zar ne?
Zamislite da svaki dan vaš ručak vrišti i ne prestaje.
To će utjecati na vaše mentalno zdravlje.
-Mentalno zdravlje lavova. -Da.
Nevjerojatno, u roku od nekoliko stotina godina,
Rimljani su i sami postali kršćani. Ali zašto?
Tragično, nitko od ljudi uključenih u drevni Rim danas nije živ.
Da bismo otkrili zašto se to dogodilo, moramo pretraživati drevne tekstove,
kao što to radite na kraju veze.
Zahvaljujući modernoj znanosti o čitanju,
sada znamo da se rimski car Konstantin, čije ime znači stalan ili nepromjenjiv,
jednog dana neočekivano obratio na kršćanstvo.
Ubrzo su se svi Rimljani obratili na kršćanstvo,
a nedugo nakon toga potpuno su prestali kršćane bacati lavovima.
Nitko ne zna zašto.
Rimljani su pronašli Boga gotovo preko noći.
Što je to u religiji što nas može tako neočekivano osvojiti?
Zašto trebamo vjerovati u nešto veće od nas samih?
Je li to zato da se ne osjećamo tako debeli?
Pa, mislim da osjećaj svrhe i vrijednosti
čini vrlo važan element sretnog života.
Ali mora pomoći. Ako pomislite koliko je svijet velik…
odjednom se osjećate mnogo vitkijim.
Sasvim moguće.
Neki ljudi dožive iznenadno vjersko obraćenje, zar ne?
Moj prijatelj Paul vozio se u Winchester kada je kamion iskočio ispred njega,
a on jurio prema njemu i sve je postalo usporeno.
I Paul, koji nikada nije bio religiozan, obratio se Isusu i rekao:
„Obećavam da ću vjerovati u tebe ako ovo preživim.”
I preživio je, ali je slomio lubanju i obje noge.
Zašto mu je Isus to učinio?
Pa, postavili ste vrlo značajno pitanje o prirodi providnosti.
-Jesam li? -Jeste, doista.
Ako vjerujemo u dobrog Boga,
zašto ima toliko zla u svijetu?
Sada, vaš prijatelj Paul,
njegova nesreća, u kojoj se mjeri može kriviti Boga za to?
Paul mu nikad nije oprostio.
Rekao je: „Ako ikad ponovno vidim Krista, on je mrtav čovjek.”
Tako.
Rim je postao svjetionik kršćanske vjere.
Ali katastrofa je bila pred vratima,
jer su se Rimljani preobratili na religiju mira
baš na vrijeme da im guzicu premlate
neki ljudi koji su uglavnom vjerovali u čekiće i razbijanje.
Bili su to Vandali,
drevna skupina poznata po svom apetitu za uništenjem,
poput Guns N' Rosesa.
Upravo sada stojim na, također u, modernom Rimu,
koji se, nevjerojatnom slučajnošću, nalazi na istom mjestu kao i stari.
Tu se dogodio zastrašujući vandalski napad na grad.
Horde vandala projurile bi tamo,
pokraj kafića s nepristojnim osobljem, skroz dolje,
ubijajući, pljačkajući i paleći usput.
Također znamo da prometno raskrižje ne bi bilo tamo u to vrijeme,
tako da su sigurno mogli zanemariti bilo kakve prometne signale tijekom invazije.
Također, ta pizzerija ne bi radila
jer misle da se divljanje dogodilo u nedjelju.
A prema TripAdvisoru, ne radi za vikend
i ionako nije pogodna za velike grupe.
Ali sve ostalo što vidite ovdje bilo bi uništeno.
Do trenutka kad su se Vandali otkotrljali iz ovog dijela grada i prešli u sljedeći,
za sobom nisu ostavili ništa osim razaranja i konjskog dreka.
Rim je bio opljačkan, uništen, propisno sjeban na komadiće.
I kad je Rim pao, cijelo Rimsko Carstvo je propalo.
Mračno razdoblje koje je uslijedilo postalo je poznato kao „Mračnodoba”.
Joj, sranje!
„Mračnodoba” zvuči kao simptom, zar ne?
Možda kao neka kuga.
-Mislite na Mračno doba? -O, točno, je li to to?
Ako mislite na staromodni izraz za rani Srednji vijek.
-Osim što više ne koristimo taj izraz. -Ne?
Ima vrlo negativne konotacije
mračnog, ignorantskog vremena.
-Što je i bilo. -Ne baš.
Imalo je fantastične mislioce i povjesničare i umjetnike i pisce.
Ali bilo je malo sranje.
Mračno doba bilo je depresivno doba
tijekom kojeg je cijela Europa petljala u mraku,
udarala potkoljenicama o stvari i navlačila sve moguće boleštine.
Mora da je ljudima napravilo propisnu zbrku u glavi.
Kad god vidite srednjovjekovna vremena,
tu je neka dosadna glazba „Hey Nonny No” koja neprestano svira.
-Da, otprilike. -Znate, ta glazba, takva vrsta…
Da.
Da. Ima toga dosta.
Odakle dolazi taj zvuk? Zar ga nisu mogli isključiti?
Mračno doba bilo je tragedija za ljudski napredak
koja je unazadila uvođenje 5G za stotine godina.
Dakle, imali smo Mračno doba. Je li postojalo Svjetlo doba?
Pa, tvrdili su ljudi u ranom modernom razdoblju,
takozvanoj renesansi, da je njihovo doba svjetlosti.
I, naravno, imamo cijelu eru kasnije koju su ljudi nazvali prosvjetiteljstvom.
Je li to u ovoj epizodi ili će to doći kasnije?
Pa, pretpostavljam da će doći na red kasnije.
U kojoj smo epizodi sada?
Vjerojatno nešto o Srednjem vijeku.
Da, ali je li to treća ili četvrta epizoda?
-Bojim se da nisam sigurna. -Obje smo izgubljene ovdje, zar ne?
Ovo je jebeno grozno.
Ali srećom, Europa nije bila jedina zemlja koja je tada imala povijest.
Znanstvenici vjeruju da su i druge zemlje, poput Južne Amerike i Azije,
imale svoju povijest.
Održavali su civilizaciju na svoje smiješne, strane male načine.
Ovo je grad Chichen Itza,
koji su izgradili ljudi Maja na području današnjeg Meksika.
A ovo je njegov središnji dio, Kukulkanov hram.
Ako ste ovdje dovedeni prije tisuću godina,
velike su šanse da ste trebali biti žrtvovani kako biste umirili Chaaca,
majanskog boga kiše.
Danas je vjerojatnije da ćemo svratiti kao dio ugodnog jednodnevnog izleta
iz obližnjeg ljetovališta Tulum.
Tamo sam odsjela, u Casa de Lujo Hotelu i Spa centru s pet zvjezdica.
Ovo all-inclusive odmaralište, smješteno na savršenoj obali Tuluma,
doista je posljednja riječ luksuza.
Sve sobe imaju vlastitu kupaonicu, a uz ovaj zadivljujući pogled na ocean,
teško je smisliti razlog za ustajanje iz kreveta.
Osim, naravno, prekrasne plaže i stalnog sunca na vašem pragu.
Ako sunčano nebo postane previše, postoje tri bazena za rashlađivanje,
uključujući jedan samo za odrasle.
Ima mnogo toga i za najmlađe, s Turtle Clubom koji im daje
odmor u njihovim dosad navodno važnim malim životima.
I s pet restorana na licu mjesta, hrana vam neće dosaditi.
Ako sve to nije bilo dovoljno, zadivljujući Inspiration Spa
nudi wellness opcije svjetske klase, od turpijanja noktiju do snažnog trljanja.
A kad sunce zađe, počinje noćni život.
Uz uključena lokalna žestoka pića, vina i piva,
nema razloga za suzdržavanje.
Uz sunce cijeli dan i zabavu cijelu noć, nećete htjeti ići kući.
Philomena je ostala pet noći u Casa de Lujo Hotelu i Spa centru.
All-inclusive cijene idu od 200 funti po osobi po noćenju
za dvokrevetnu sobu. PDV nije uključen. Primjenjuju se odredbe i uvjeti.
Dok su Maje štovali svoje bogove, tisućama milja daleko u Arabiji,
prorok po imenu Muhamed osnivao je drugu religiju, islam.
Čini se da islam može biti osjetljiva tema,
a producenti kažu da ne budem li slijedila ovaj scenarij do slova,
postoji šansa da ću izazvati ozbiljan međunarodni incident.
To je pravi vjetar, da budem iskrena. U redu je, improvizirat ću.
Dakle, što možemo reći o islamu? Pa, kao prvo…
OVAJ SADRŽAJ NIJE DOSTUPAN NA VAŠEM PODRUČJU
Ja, na primjer, ne mislim da je išta od toga kontroverzno.
Islam je predstavljao radikalni raskid s prethodnim religijama
jer su zgrade u kojima se nalazio bile malo drugačijeg oblika.
Proširio se diljem svijeta
gotovo istom brzinom kojom Fox News misli da to čini i danas.
Bilo je to neodoljivo prekrivanje, poput mazanje Nutelle na kruh.
Kuran kaže da je skupljanje znanja dostojan čin.
Islamski mega štreberi stvorili su prva sveučilišta i biblioteke,
sa svim svjetskim znanjem,
koje bi u tom trenutku vjerojatno moglo stati u jedan pamflet, da budemo iskreni.
Budući da im je trebalo više znanja da popune svoje biblioteke,
muslimanski znanstvenici su se počeli baviti matematikom.
Račun, geometrija i, naravno, ona koja najviše islamski zvuči, algebra.
Da ne duljimo, kršćanstvo se također širilo, zahvaljujući misionarima.
Misionari su bili poznati po svom stavu,
a to je da je veliki čovjek Bog bio na vrhu,
a mi ostali smo to morali prihvatiti.
Poslani od pape, misionari su uzeli Bibliju i križ
i krenuli odavde, mukotrpno se probijajući točno preko karte.
I na kraju završili čak ovdje u Irskoj,
gdje su širili vijest čitajući naglas iz…
Čekajte, zaboravila sam knjigu.
Putovanje je tih dana bilo izuzetno opasno i naporno,
tako da rani misionari ne bi željeli dvaput proći put
ništa više od mene.
Ali kad jednom stignu na odredište,
ono što su ponijeli zauvijek će promijeniti svijet.
Biblija i…
Tko je pomaknuo križ?
Kršćanstvo je bilo fidget spinner Srednjeg vijeka,
velika ludnica koja će trajati zauvijek.
To je dovelo do procvata religijske ikonografije.
Slike Isusa bile su posvuda kamo god pogledali.
U srednjem vijeku bilo je mnogo slika Isusa.
Kako je našao vremena pozirati umjetnicima? Koliko je bio dostupan?
Pa bio je posvuda, uvijek…
slikovito rečeno.
Dakle, slikaju ga po sjećanju,
kao da netko opisuje uljeza policijskom crtaču,
ali uljeza koji je sin Božji.
Na starim slikama Isus se pojavljuje na dva načina, zar ne?
Ili je beba ili će ga razapeti.
Ima li slika na kojima ga razapinju kao bebu?
Ne.
Tako je. Propustili su priliku zaigrati na kartu suosjećanja.
Je li Isus ikada naslikao samog sebe?
Ne vjerujem. Svakako nema zapisa da se to dogodilo.
Možemo li biti sigurni? Možda se nije potpisao. Bio je dosta skroman.
Dijelom je bio skroman. Također je rekao da je sin Božji.
-Da. Mogao je to prešutjeti. -Onda ne bi bio ubijen.
Da. Koji idiot.
Naravno, Isus nije bio jedino božanstvo koje je nadahnulo umjetnost.
Postoji i mnogo Muhammedovih slika.
Ali naš je producent morao potpisati da ih neće pokazati.
Do 11. stoljeća većina se europskih zemalja obratila na kršćanstvo,
ali to ih nije spriječilo da neprestano ratuju jedna s drugom.
Onda ih je 1095. papa Urban II uvjerio da se prestanu boriti,
udruže u slozi i umjesto toga napadnu muslimane.
Europski su se kraljevi složili i pokrenuli oružane dobrotvorne akcije
kako bi prisilno opskrbili islamski svijet raspelima.
Zvali su to „križarski ratovi”.
Uskoro su vojske iz Europe krenule na istok,
u nadi da će izvršiti pravedni međunarodni udar.
Tako su tijekom križarskih ratova križari u oklopima otišli skroz do Jeruzalema.
To zvuči stvarno neugodno. Je li bilo sponzorirano?
To je sponzorirala crkva, moglo bi se reći.
Zato što su te ekspedicije morale biti financirane.
Moj je prijatelj Paul prošetao 30 milja do Harrogatea odjeven kao Spider-Man
za pomoć herojima.
I tog dana je imao užasnu dijareju, ali je vojnički nastavio.
I bila je to jedna od najplemenitijih, najodvratnijih stvari koje sam vidjela.
Na kraju su morali intervenirati organizatori, no skupio je 368 funti.
Križari to nikad nisu učinili, zar ne?
Ne.
Godine 1099. kršćani su zauzeli Jeruzalem,
no tada su napravili taktičku pogrešku. Otišli su kući bez njega.
Tako su se muslimani, pod svojim vođom, Saladinom,
odmah vratili u križarski rat, ponovno zauzevši Jeruzalem u procesu.
Do sada su svi već bili zainteresirani za križarske ratove.
Tako su ih počeli redovito održavati, boreći se tamo-amo
da vide koja će strana osvojiti Jeruzalem ove godine.
Križarski ratovi zvuče vrlo nasilno.
Zašto sve religije ne mogu naučiti živjeti zajedno u miru kao što to čine u Irskoj?
Ako nađete nekoga tko zna odgovor na to pitanje, svakako ga trebate
-objaviti što prije. -Točno, da. U redu.
Ali dok su se kršćani i muslimani svađali,
čovjek miljama daleko odlučio je da će im pokazati kako izgleda ratno huškanje.
Taj čovjek bio je vođa Mongola, Džingis-kan.
Na mongolskom Kan znači kralj, a Džingis znači nešto drugo.
Danas, Džingis-kan spominje se u razgovoru rjeđe od Dennisa Quaida,
ali tada je on bio najstrašniji čovjek na Zemlji.
Džingis i njegovi Mongoli slobodno su se šepurili
po većem dijelu Europe i Azije.
Milijuni tisuća ljudi su nemilosrdno pobijeni.
Mnogima od njih odrubljene su glave.
Drugima su prvo bile odsječene noge, zatim ruka ili tako nešto.
Možda lice, koje je vjerojatno još uvijek vrištalo dok je letjelo preko kolibe,
ili gdje god su živjeli.
Tada su osvajači možda uzeli lešine i isjeckali ih
i skuhali u juhu
i izrezbarili sve odbačene kosti zdjelice u velike kutlače da ih popiju,
a zatim sjedili oko kamina i srkali krvavu juhu, smijući se i ispuhujući.
Iskreno, to stvarno nije bilo u redu.
Koliko je krvi u litrama
proliveno zbog Džingis-kana?
Morali biste nekako znati broj ubijenih ljudi.
Bilo je priča o nekoliko stotina mongolskih vojnika
koji su poslali možda i do milijun ljudi.
Koliko pinti ima u osobi?
-Mislim osam. -Dakle, najmanje osam milijuna pinti.
Da.
A tada nisu imali banke krvi, zar ne? Kakva šteta.
Uz sve to što se događa na kućnom pragu,
je li čudo što su ljudi u Europi počeli graditi utvrđene domove?
Odgovor je ne.
Stojeći sada ovdje kakav god dvorac ovo bio,
ne mogu se ne zapitati kakav je život bio u Srednjem vijeku.
Budući da se srednjovjekovna vremena više ne događaju, pitati je moja jedina opcija.
Ali samo zamislite.
Ovdje u središnjem atriju, stolovi su postavljeni za gozbu.
Ljudi se pozdravljaju vrčevima i smiju.
Stol je prekriven srnećim butovima, pitom od kosova,
pečenom guskom u prasetu,
sve je u redu, mala zdjelica šljiva tamo. Mislite da je to prilog.
Ovdje se seljaci šetaju u svojoj raskoši.
Vitez koji zvecka u svom oklopu.
U ovom kutu netko svira srednjovjekovnu flautu.
A ispred toga lakrdijaš koji skače gore-dolje u svojim zvončićima.
Veliki džin to gleda i uživa u pogledu.
Onda gore na ovom kraju, kralj sjedi na svom prijestolju pored kraljice,
biskupa i topa.
Gledaju kako Merlinu odsijecaju glavu,
koja se otkotrlja po podu do tamo
gdje ju neki divlji vepar pojede.
To je odvratno. Imate sreće što to ne vidite.
Iznenada se veselje prekida kada se staklo na prozoru razbije
i strijela uleti u sobu.
Udara u ovaj zid, točno u sredini Bayeux tapiserije.
Udasi odzvanjaju i ustupaju mjesto šapatima,
dok Thomas à Becket, to sam ja, izvlači strijelu iz zida.
Čekajte.
Kriste.
Na strelici je poruka.
Thomas pažljivo skida poruku, odbacuje strijelu…
-Jebemti! -Oprosti.
…otvara poruku i čita je naglas.
To je od Robina Hooda.
Prijeti osvetom cijelom okruglom stolu za ono što su učinili Gandalfu.
Još jedan uzdah. Lakrdijaš se onesvijesti.
Zabrinuti žamor ispunjava zrak, postaje sve glasniji i pretvara se u vrisak.
Kaos je.
Flauta je poludjela.
Plešući medvjed zavija od tjeskobe.
Netko počne tovariti svinje u katapult.
Svemirski osvajač lebdi prostorijom
bacajući čembalo napravljeno od staklenih konja na pod.
Konačno, gore na ovom kraju,
kralj ustaje, udarajući čekićem.
Viče: „Mir! Mir!”
Ali dubokim muškim glasom sa srednjovjekovnim naglaskom.
Dvorac utihne.
Možete čuti kako igla pada, ali ne doslovno.
„Odrubite mu glavu”, viče kralj.
I to probija led. Opet je sve u redu.
Lakrdijaš je ponovno na nogama. Glazba se opet čuje.
Svi veselo piju medovinu.
Život u dvorcu vratio se u normalu.
Baš na vrijeme da svi iznenada umru od kuge.
Uglavnom, takav je bio život u mom dvorcu.
Jeste li ikada stvarno razmišljali o svome?
Ali ljudi se nisu mogli samo skloniti iza debelih zidova
dok su se vani zauvijek vodili sveti ratovi.
Religija je trebala ujediniti čovječanstvo u skladu i blagom osmijehu.
Ali uglavnom ga je uspjelo rastrgati poput medvjeda u rodilištu.
Ali ova crkva i njoj slične nisu znale da je izazivač
odmah iza ugla.
Sljedeći put vidjet ćemo kako je nova generacija umjetnika i genijalaca nastala
i izazvala Boga na borbu
tijekom onoga što povjesničari već nazivaju renesansom.
Je li ova slika zapravo dobra
ili je to jedna od onih stvari za koje mislimo da su dobre
samo zato što nam je rečeno da jesu, poput plodova mora?
Prijevod titlova: Milica Milivojević