Kam jdete?
Dostanu vás, vy svině!
Pod mým velením loví i velryby zabijáci!
Dávejte si bacha, protože po vás jde Tilikum!
- Kam to jedou? - Kam bys řekla?
Najít lidi a jídlo!
A sexuální partnery!
To je celá třída?
Ukradly ti loď, Sandy?
Jo. A všechny kajaky a kánoe a tu posranou mrtvou slepici.
Skvělej mejdan, Amélie.
Počkejte! Lidi!
Zaspala jsem!
Pro lásku boží, nenechávejte mě tu!
Třída 07
Ahoj, kámo.
O OSMNÁCT DNÍ POZDĚJI
Snídaně je hotová.
Prosím, Amélie, pojď jíst. Uvařily jsme poslední školní botu.
Dej si, dokud je, protože pak načneme koberce.
Zkoušela jsi pozitivní deníček?
Slyšela jsem, že to dokáže přeprogramovat mozek.
A co třeba terapie smíchem?
Nechceš to zkusit?
Ze začátku to bude divné, ale půjdu s tebou. Připravena?
Jedna, dva, tři.
Nesnaž se mě napravit. Nebudu s tím bojovat.
Je to naprosto normální reakce na tuhle situaci.
Ale tam venku jsou lidé.
Musíme jen počkat, až je ostatní najdou a přivedou pomoc.
Už je to 18 dní, Zoe.
Je roztomilé, jak si myslíš, že se vrátí.
Nemají zrovna mega jachtu.
- Chvilku jim to potrvá. - Buď, anebo jsou mrtvé.
To je ono?
Nejvýživnější je stélka a já...
Jím za dva.
Je to otravné, ale má pravdu.
No jo. Brzy odjedu, jasný?
Kdyby mi ty kurvy neukradly loď, už bych někde jedla racka,
a ne pracovní boty.
Jak jsi pochodila?
Nic moc. Je jako telefon bez signálu.
Odkud máme mořskou sůl?
To jsou lupy. Trochu něco extra. Tady.
Dobře.
Už zase.
Takhle dlouho nikdy mimo nebyla.
Neplýtvej.
Přestaňte!
Lidi, je čas.
Musíme to znovu probrat.
Ne!
- Ani náhodou. - Nepřipadá v úvahu, René.
Dobře? Musíme prostě vydržet, dokud nebude nová sklizeň.
Místnost na hudebku je nově udělaná, koberce tam jsou skoro netknuté.
Koberec není jídlo!
Jasný? Na koberci nemůžeme přežít.
Naše těla spálila zásoby glycerolu a ketonu
a teď ujídají svalové proteiny.
Člověk přežije věčnost skoro bez ničeho.
Koukni na Gándího. Nebo Gwyneth Paltrow.
Co? Ale ne bez selhání životně důležitých orgánů.
Naše těla už to vzdávají.
Ten zápach, to nám selhávají ledviny.
Naše plíce se postupně smršťují.
Naše srdce se nakonec scvrknou a vzdají to.
Většinou vás nakonec dostane infarkt.
Nebo infekce.
Co ta bodná rána, Zo?
Skoro to ani nehnisá, René.
Lidi, vždycky je důvod pokračovat.
Přesně.
Dobře.
A takhle můžeme pokračovat.
A mě už nebaví být vzteklá hlady!
Tak jo, Biky, tohle má určitě nějaké morální důsledky.
No, já nevím.
Tělo Kristovo jíme už po tisíciletí.
To je vlastně pravda.
Ne, Zoe má pravdu, je to nemorální.
Panebože. Moc o tom přemýšlíte.
Když jsem poprvé jedla pobřežního strážce z Guatemaly,
bylo to divné, ale pak to bylo kurva skvělé.
Dobrá, jestli to chceme udělat,
musíme to udělat brzy, než budeme příliš slabé.
Dobře. Fajn. Koho teda sníme?
Jo, taky jsem na to myslela.
Nesníme nikoho, protože jak se asi rozhodneme?
Kmenová rada?
To zní divně.
Kmenová rada.
Ne, děvčata, dělala jsem si legraci.
Ne, děvčata. Dělala jsem si legraci.
Pěkný. Jeptiška, co miluje reality TV.
To zas tak pěkný není, co, Biky?
Počkejte, tupci!
Ta posraná vačice.
Ahoj.
Myslela jsem, že by sis chtěla promluvit s odborníkem.
Jasně, musíš si vystačit
s neživou věcí a jejími kvalitami, ale u mě to zabralo.
Vím, že je to vážně debilní situace,
ale bojíme se o tebe.
Slyšíš to?
Ty máš slyšiny?
Jako co? Hlasy?
Počkat, navedla tě Zoe?
Amélie, prosím.
Možná je na čase nabít baterky
a dát ti šokovou terapii.
Víš co? Vezmu si ten mop.
Drž hubu a nech mě spát.
Drž hubu!
Buď ten terapeut pracuje jinak, než ten můj,
ale nemyslím, že mluví o svých pocitech.
Domlouváte strategii?
Neplánujete hlasovat pro mě, že ne?
Nikdo nebude hlasovat pro nikoho.
Drž hubu!
Jaký je váš názor na osobnost versus tělo?
Zvažujete, kdo je nejlepší, co se týče masa,
nebo nejhorší z hlediska přínosu k přežití?
No, já myslela,
že bychom mohly prostě rozdělit hlasy, jo?
No a nepodrazit nikoho!
Idioti.
Na hlas Zoe se očividně spolehnout nemůžeme.
No do prdele, Sandy. To jsi udělala sama?
Moje loď vypadá skvěle.
Jo, na širém moři jsem se pár věcí naučila, Zoe.
A je to teď moje loď.
Když je řeč o širém moři,
strávila jsi tam hodně času.
Ne díky tobě.
Jo, pořád mě to hrozně mrzí.
Jen by mě zajímalo, dají se tam někde
sehnat nějaká antidepresiva pro Amélii?
Někde to musí být ještě nevyrabované.
Přemýšlíš o tom špatně.
Musíš najít ty, co rabují.
Říká se tomu Město potápěčů.
Je to plovoucí komunita,
kterou tvoří instruktoři potápění a jejich výletní lodě.
Všichni sluncem vyšisovaný, pomalu mluvící zmetci,
co kdy použili šnorchl, se spojili,
a teď loupí všechno pod hladinou.
Počkat, takže ti plážoví povaleči, co propadli ve škole
a šli za létem, ti to teď mají pod palcem?
Asi tak. Potopí se a seženou ti, co chceš.
Dala by sis k večeři polévku z konzervy? Dole je Costco.
Antidepresiva?
Lékárnu by určitě vybrali ve spánku.
To je úžasné, skvělé.
Jo, skvělé, úžasné. Ne, Městu potápěčů se vyhýbej, Zoe.
Všichni mí známí, co nezvládli zaplatit potápěčům,
skončili utopeni.
Kurva.
Proč se tam teda chceš vrátit?
Zoe, přežila jsem tři měsíce jen pitím vlastních slz.
Má slabost mě fakt zocelila.
Ráda bych, aby to moje děcko taky poznalo ten pocit.
A taky Tereza. Pokud ji přesvědčím, aby šla.
Proto jsi přidala to druhé kolo?
Přátelství, co?
- Jsou vším, co máme. - Jo.
Dokud nejsi připravená sníst ženskou.
Je ti fajn?
Děvčata! Snězte mě.
Udělám to. Jsem nejstarší,
mám větší šanci jít do nebe a našla jsem pár příkladů
rituálního obětování ve Starém zákoně,
které slouží jako teologická právní klička pro vraždu.
Tak co říkáte?
Jo, asi budeme potřebovat minutku, sestro.
Řeknu to. Kdo chce jíst skopové, když můžete mít jehněčí?
Je to štědrá nabídka, sestro,
ale jeptišku sníst nemůžeme.
Kvůli Bohu. Nasralo by ho to.
Chápete to, ne?
Ale můžete vést kmenovou radu.
Děvčata, už ten můj vtip přeháníte.
- Ale co, kurva, bude skopové. - Ne!
Ano, povedu kmenovou radu.
Dejte mi chvilinku.
Zoe, jaký máš z dnešního hlasování pocit?
Jo, hele, očividně jsem terčem.
Jediná si tu myslím, že je to kravina.
To bylo naposled, cos mě nenechal spát, ty zmetku.
Kde jsi?
Musím začít myslet jako vačice.
Až budou hlasy spočteny, rozhodnutí je konečné
a osoba s nejvyšším počtem hlasů bude
eliminována.
První hlas.
Zoe.
Žádné překvápko.
Druhý hlas.
Tereza.
Třetí hlas.
Megan.
Tereza.
Cože?
Tereza.
Děláte si prdel?
Celé měsíce vám tu jen
vařím a uklízím, vy nevděčné děvky.
Celou tu dobu bez palce, a tohle mám za odměnu?
Nic osobního, vážně.
Starala ses o své tělo jako o svatyni celé ty roky na IVF.
- Jsi organická jak svině. - Milujeme tvoje chutňoučké tělo.
Jestli chcete použít mateřství proti mně,
tak já ho použiju na svou záchranu.
Co?
- Vychovám Sandyino dítě. - Cože? Vážně?
- Co má tohle znamenat? - To bys pro mě udělala?
Ano, pokud ho to ochrání.
Ale nevychováme ho na moři jako pár ujetých pirátek.
- No tak. - Jasný?
Zůstaneme na pevnině a budeme chodit k René na týdenní kontroly.
Dobře.
Takže jsem zachráněna?
- Ano? - Jo.
Mámy udržují věci v chodu, takže T je v bezpečí.
- Díky. - Blahopřeju.
Tereza. Nepočítá se.
- Zoe. - No tak.
To máme dva hlasy Zoe.
Jeden pro Megan.
Tereza. Nepočítá se.
Poslední hlas.
Je pro Megan.
Cože kurva?
Máme tu dva hlasy pro Zoe a dva pro Megan.
Je to remíza.
Dvě jídla za cenu jednoho.
Super.
Ahoj, kamarádíčku.
Amélie?
Ne!
Co chceš?
Sluší ti to.
Jen potřebujeme,
abys přišla na kmenovou radu a rozhodla remízu, prosím.
Ne, dělám to, co jsem před týdny slíbila, a čekám na smrt.
Jasný? Měly byste to zkusit.
Amélie!
Vážně se snažím vyhnout regresi.
Snažím se být milá.
Chápu, že se na věc díváš jinak.
Ale taky trochu můžeš za to, že v téhle situaci jsme.
Tvůj malý mejdan nás vážně podělal.
Takže, prosím, pojď volit,
protože my ostatní chceme přežít, i když ty nechceš.
Fajn.
To bylo o fous.
Málem se vrátila mrcha.
Jasně, ale proč jdu na špalek já?
Hra na housle není dovednost k přežití.
Takže my už si nevážíme umění?
Tahle země si nikdy umění nevážila. Proč teď začínat?
Amélie.
Já vím, že jsem to podělala.
Ale tam venku jsou lidé a jsou i jiné způsoby jak přežít.
Nejde o to vybrat mě, nebo Megan.
Jde o to nevybrat nikoho.
- Jo, to dává smysl. - Díky.
Co je tohle beztak za život?
Jen proto, že lidé mohou přežít, neznamená, že by měli.
Utrpení nemá vždycky opodstatnění.
Někdy je to jen utrpení.
To není pravda. Tak jsem to nemyslela.
Vždy je naděje, jasné?
- Přežily jsme až do teď, já... - Ne.
Nezáleží na tom. Uniká ti pointa.
Na ničem nezáleží.
Nezáleží na tom, že jsme vyrobily elektřinu, vypěstovaly plodiny
nebo že jsou někde další lidé.
Nezáleží na nich, nezáleží na nás, nezáleží na tobě.
Na mně záleží.
Na mně kurva záleží. Jen kvůli mně jsi sem přijela.
Jen kvůli mně pořád žiješ, tak vyber mě.
Prosím, zachraň mě.
Ach, Zoe.
Nevíš, že jsi ta holka, co nebude vybrána?
A z nějakého důvodu tě překvapuje, že tu jsi
a čekáš, až tě vyřadíme.
Takže ne, nevybírám tebe.
Ale nevyberu ani Megan.
Tohle už pro nás všechny brzo skončí.
Nedělejme si to do té doby ještě těžší.
- Dává to smysl. - Zoe to hodně podělala.
- Jo. - Neposlouchejte ji, je šílená.
Zoe nás uvěznila na srazu.
Vidíte, co má na sobě? Je mimo.
Zoe strčila Sandy na moře.
- To jo. - Potom přinutila Saskii vzít vinu na sebe.
Zoe může za to, že mi spadl ten koš na palec.
To byla nehoda.
A byla nehoda, že jsi zabila poslední slepici?
- Proto teď umíráme hlady. - Vždy mi říkala Pepé.
Jediná umím zacházet s vysílačkou.
To nekecá.
- Takže... - Pravda.
Když teď víme, že jsou tam venku lidé, je to důležitější, než jindy.
Ale já umím...
Už nevím, co říct.
Megan.
Hlasuji pro Megan.
Jo, já taky.
- Ne. - Dává to prostě smysl.
Ne.
Já taky.
- Je mi to líto, Megan. - Megan. Zdá se mi to jasné.
- Co to sakra je? - Megan.
Hlasuji pro Megan. A naše mimčo taky.
- Saskie. - Prosím, řekni něco.
Prosím, nedělejte to.
- Prosím. - Nic osobního.
Jestli je to vůle skupiny,
potom ano, Megan. Promiň.
Děvčata, už to zašlo moc daleko a mrzí mě,
-že jsem se zúčastnila. - Vyhlašte to, sestro.
Pro dobro všech.
Ne.
Osobou s nejvíce hlasy
je Megan.
To myslíte vážně?
Jste všechny jenom coury!
Banda zkurvydcer!
Jasně, odejděte. Je mi to fuk.
Naserte si! Bando štětek!
Na Megan taky záleží.
Je mi to líto.
Dobré ráno, posluchači.
Dnes máme hodně špatný den.
Naše souřadnice jsou znovu 34.4100 stupňů jižní šířky,
150.3037 stupňů východní délky.
Víme, že tam jste.
Prosím...
zachraňte nás před námi samými.
Jak se dnes cítíme?
Těšíte se?
V pořádku? Tak jo.
Tak copak to tu máme?
Očividně miminko, nebo ne?
Jen žertuji.
To ne, já...
Vibrátor, vážně?
- Prosím. - Nech to proběhnout, jo?
Možná to trochu zastudí.
Podle mých odhadů jsi tak ve čtvrtém měsíci.
Chceš slyšet tlukot srdce?
Znělo by to asi takhle.
Vážně?
Tohle ti stačí?
Jo, promiň.
Je to všechno, co jsem kdy chtěla.
Ale už před pár měsíci jsem si to vymluvila.
Myslela jsem, že se to nikdy nestane.
No tak se to stane asi za sedm měsíců.
- Pět. - Pět.
Pět.
Matika a já...
Dostaneš své mimčo, Terezo, a já odejdu.
Hned jak porodím tu věc,
odpluju a nechám ti ji.
Nikdo nechce, abys odešla.
Ale no tak.
Nikdo mě tu nechce.
Nemohly jste se dočkat, až ve čtvrťáku odejdu.
Zoe a Saskia mě odstrčily na moře při první příležitosti.
I když jsem se chtěla přidat k té guatemalské pobřežní stráži,
taky mě vyhodili.
Ale neříkalas, žes jednoho snědla?
Dobře, tak měli své důvody.
Chci tím říct, že jsem vlk samotář a patřím na moře.
Sandy,
ty jsi naprosto šílená.
Děkuju.
Ale chceme tě tu.
Dobře? A neexistuje nikdo, s kým bych to dítě vychovávala raději,
než se svou nej kámoškou.
Co?
Ach, lidičky!
Odpal, René!
Tohle je naše chvíle.
VEČEŘE
Ale ne.
Jo, já vím.
Stejně nemůžu vytasit housle na grilovačce,
abychom si zazpívaly.
Chápu. Nemám vám to za zlé, lidi.
Já nesouhlasím.
Corrs, Dave Matthews Band,
orchestrální perkuse Thong Songu, legendární.
Udělám to.
Dobrovolně se nechám obětovat.
Počkej, fakt?
Jo. Já končím.
Ztratila jsem naději.
Vy ne, takže...
Jestli vám to pomůže, tak to udělám.
No do prdele!
- Trochu necitlivé. - Určitě, Amélie?
Jo, určitě.
Ale žádnej Piknik na Hanging Rock, jasný?
Nechci vidět žádné...
Chtěly jste jí dát šanci změnit názor?
Ne.
Buď to uděláme hned, nebo vůbec.
Když mi řekla to svinstvo, byla pro mě mrtvá.
Takže se o to postarám, jo?
Za nás za všechny.
Ale už žádné „Zoe to vždycky posere.“
Jasné? Žádné „na Zoe nezáleží,“ ano?
Někdo musí udělat tu krvavou práci, a budu to já, jo?
Dobře.
Běžte prostírat.
Do hajzlu.
- Díky Bohu. - Co to je?
Díky Bohu.
Chvilku jsem myslela, že jsem tě vážně zabila.
Bylo to těžké posoudit,
protože jsem tě musela udeřit tak moc, aby tomu uvěřily,
ale ne moc, abys nezemřela. Zdá se, že jsem to zmákla.
Proč jsem na kole na lodi, Zoe?
Protože musíš pryč, Amélie.
Existuje místo jménem Město potápěčů, a tam ti seženou cokoli.
Musíš jít, sehnat si tam prášky, a pak se vrátit domů, prosím.
Ty jsi tak otravná.
- Cože? - Byla jsem připravena odejít. Smířená.
A ty pak přijdeš s tímhle falešným obětováním
a unikem na bláznivé lodi,
a já se mám po tom všem vrátit?
Ano.
Proboha, Zoe, víš, co ty jsi?
Ty jsi jako diagnóza, jasný?
Když tě doktor posadí a řekne ti, že ta hrozně otravná,
a občas život ohrožující věc je teď součástí tvého života,
tak se s tím nauč žít.
Víš, jaké máme štěstí, Amélie?
Víš kolik lidí je tam někde úplně o samotě?
Lidé, co by zabili, jen aby měli diagnózu,
protože to, co odmítáš nazvat přátelstvím,
protože, chraň Bůh, hnus,
tohle je věc, co nám zbylo.
Takže jo, promiň, vždycky budu s tebou,
budu tě štvát a třískat tak akorát,
aby tě nesnědly
a říkat ti, že tvoje ofinka vypadá skvěle, i když ujde.
Protože rozdíl mezi přežíváním a skutečným životem tady,
je dělat ty samé věci, ale mít k tomu společnost.
Je to kurva výsada, jasné?
Já věděla, že ofinka mi nesekne.
- Panebože. - Proč jsi mi to dovolila?
Tohohle teď lituješ?
A sakra, Bože.
To je ono. Lítost znamená, že něco cítíš.
Chci dál cítit.
Jo, super. Tak vstávej.
Jdi! Nemysli, jen jeď.
Opatruj se.
A vrať se, prosím.
Myslím, že je vkusnější, pronést smuteční řeč při jídle,
abychom ocenily její oběť.
- Není to divadelní restaurace. - To neříkám.
Je to pocta životu Amélie
a oběti, kterou pro nás přinesla.
To zní jako divadelní restaurace.
- Lidi. - Je to připomenutí toho, co udělala,
jejího života, koníčků, přátel a rodiny.
A co budeš říkat?
Řeknu, no víš...
- Jestli chceš, ráda to udělám. - Lidi!
Jsme posluchači ZoZo FM.
Vidíme něco, co vypadá jako škola.
Teď jsme projeli kolem netbalových hřišť
a blížíme se k útesu.
To je západní strana.
To jsou kluci.
Slyšíte nás?
Počkejte, lidi!
Vím, že se neznáme, ale šílím tu,
protože mám pocit, že mi smrdí čelo. Mohla by sis čuchnout?
Prostě si čuchni.
Promiň, to bylo fakt divný.
Omlouvám se. Bylo to divný.
Zoe, zastav!
Vlez na tu loď!
Zabijou tě, když se vrátíš beze mě.
Už bylo sakra na čase.
Trčím tu jak péro z gauče
a čekám, jestli mě taky zachráníš.
No, upřímně, je to loď pro dva,
takže můžu jen jezdit dokola.
To dává smysl.
Tak dělej, blbko.
Promiň.
Rychle, sestro!
BRENDOVA ROZLUČKA SE SVOBODOU
Brej den, holky.
Hledáme místo, kde bychom byli doma.
A máme docela hlad,
takže rozpalte sporáky, dámy.
Co vy na to? Vezmete nás k sobě?
Šest skvělejch chlapů jde na břeh!
- Tvoje ofinka není tak zlá. - Nemusíš o tom mluvit.
Víš, jak se říká,
že hrozný a dobrý účes dělí asi týden.
Tvým tempem budu zlatovláska, než někam dojedeme.
No jo, mám malé nohy.
Prostě šlapej dál, ZoZo.
Šlapej dál.
Překlad titulků: Petr Starý
Kreativní dohled Kristýna