Доброго ранку, панянки з Ридж Хайтс,
усі нафтовидобувачі, гірські шерпи,
слухачі з Міжнародної космічної станції, які теж пережили Поко.
Уже 44-й день, як піднялася вода,
і не хочу хвалитися, але ми в нормі.
І я не дуже здивована. Якщо ви колись
були на дівич-вечорі з виїздом о десятій ранку,
то ви знаєте, як жінки можуть усе влаштувати.
Усім відомо, що ключ
до вдалого дівич-вечора — це подружка нареченої,
і Саскія Ван Дер Бік — це саме та жінка.
Який наш девіз? Разом до кінця!
Разом до кінця!
- Разом до кінця! - Разом!
Разом до кінця!
Чи вона скалка в дупі? Безперечно.
Але чи бажаєте ви її роботу? В біса ні.
Бо без цієї жінки ми б не отримали сирних тарілок
чи столу з краєвидом,
чи халатів, яких ніколи не вдягнеш, але заплатити все одно доведеться.
Менструальну чашу забрали.
Але в неї це завжди триває довго.
І завдяки її надмірним фізичним навантаженням, урізаним пайкам
і бездоганному особистому догляду, ми ще ніколи не мали кращого вигляду.
Нумо, швидше. Крутіть!
Крутимо для радіо. Ніякого відпочинку. Уперед!
Крутіть!
Уперед!
Розумію. Типу, кого це турбує?
Ніхто нас не зацінить.
Але чомусь наше волосся стало останнім залишком нашої нормальності.
І ми, бляха, так легко не здамося.
І це наша програма на сьогодні.
Якщо хтось нас чує, надішліть нам рятувальний човен коли завгодно.
Ми зараз на 34.4100 градусах південної широти, 150.3037 градусах східної довготи.
Кінець зв'язку.
Випуск ‘07
Ти спізнилася.
Оце так зарядила.
Просто ввімкни й побачиш, чи працює.
Та я можу, але так веселіше.
Ти знаєш...
Не знаю, який придуркуватий учитель англійської
переконав бібліотеку купити «Дроти»
як навчальний посібник для дівчат-підлітків, але дякую.
Де ти їх береш?
У столі Ґеррарті.
Виродок мав свої улюблені.
Вибач, що ніхто не бачив твого потенціалу, Фібі,
але ми скінчили?
Можливо, Сас.
А Сенді все ще труп?
Сподіваюся, ні.
Бо вже 44-й день минув,
і я думаю, вона залізно мертва.
А знаєш, хто ще залізно мертвий?
Стрінгер Белл, сезон три. Цікавого перегляду.
Бляха, ні! Ах ти...
Тільки не Стрінгер Белл. Бляха-муха.
О, тільки не це.
Матінко божа, ми вбили сучку.
Усе гаразд?
Нанесення медичного ляпаса.
Досі жива.
Надурили.
От же ж.
Так, Непоказна Лорен у нормі.
Усі по місцях.
Вона жартує?
Не може бути.
- Ти, мабуть, жартуєш. - Хочеш застрягти тут назавжди?
А якщо ми не посилатимемо радіосигнал щодня, то так і буде.
Без крутіння немає радіо й порятунку.
- Але... - Назад до праці.
Слухай, Саскіє, це вже небезпечно.
Ми вбиваємося, щоб заряджати батареї, і з якою метою?
Щоб зібратися біля ноута й дивитися четвертий сезон «Сьомого неба»?
Це сезон, коли білявий брат стає сексі.
Так. Саймона не чіпати.
Але, Саскіє, не треба буквально витрачати енергію
на випрямлячі і всякі там штуки для завивки.
Радіосигнали, білок і відпочинок повинні бути нашими пріоритетами.
Мати охайну зачіску — це як працювати вдома й заправляти ліжко.
Це задає стандарт.
А як щодо цього стандарту?
Вона ж дихає, чи не так?
Як на ту, яка присвятила своє життя боротьбі за менструальну рівність,
твоя внутрішня жінконенависницька позиція
є очевидною.
Отакої.
Я не ненавиджу жінок, Пепе.
Тільки тебе.
І коли я тебе ще раз побачу,
щоб кожна волосина на твоїй голові була на своєму місці.
Ми зрозуміли одна одну?
А тепер підійми її.
То що, який наш девіз?
Разом до кінця!
Разом до кінця.
Разом до...
Кінця.
Кінця!
Частина мого мозку говорить:
«Ти щойно бачила, як жінка втратила свідомість, і нічого».
Це не нормально, ти маєш відчувати...
жах, гнітюче почуття провини...
Але я також чую його голос у своїй голові,
який...
Він каже: «Та ні, насправді ти все зробила правильно.
Адже перестанеш крутити — перестанеш жити».
Та...
Я чую його всі ці роки.
Коли «Блакитна кров» вийшла у продаж,
я одразу подумала: «О боже, Раян...
Раян би так мною пишався».
І я не знаю, що із цим робити, тому що я не...
Мабуть, я не розумію, як...
людина, яка так сильно тебе вкурвила,
може стати надихаючим голосом, який каже йти вперед до мети.
Розумієш?
Це соромно.
Я думала, що розібралася із цим зі справжнім терапевтом,
та виходить, що ні.
Чуєш, Сас?
Ця підлога до біса брудна.
О, боже мій! Ти зайнята.
- Я зайду пізніше. - Ні, я вільна.
Сас, ти миєш килим.
Чого ти хочеш, Терезо?
Хотіла глянути, як ти, чи все добре.
Ти жорстоко повелася з Пепе сьогодні.
І?
І...
Не знаю, може, вона має рацію.
Ми дуже викладаємося, але не їмо досить для відновлення.
Так. Так, твоя правда.
Бо вона не помиляється.
- Нам потрібен протеїн. - Так.
А саме ти відповідаєш за їжу.
То де він у біса є?
Еге ж.
Твоя правда.
Я займуся цим.
Сас, ти можеш поговорити зі мною.
Про що завгодно.
Я вже, тож...
Вибач, вибач мені.
Фібс, можна нам трохи відпочити?
Мої ноги заслужили.
О боже мій.
Чуєш, Рене, ти могла б...
дізнатися, що вона робить?
Може, ви просто поспілкуєтеся?
Ні, сварки так не працюють, Рене.
Можеш хоча б з'ясувати, навіщо їй батареї?
Живлення бісового гідроцикла?
Це не моя справа.
Твоя правда. Не твоя.
Можеш поінформувати Зоі, що й не її також?
- Амелія каже... - Скажи Амелії,
що добробут класу — це моя справа, як представниці колективу.
- Еге ж, звісно. - Рене,
порадь Зоі піти й пошукати ще когось, за кого можна вчепитися.
- Еге ж. - Жити далі? Не лести собі, подружко.
У мене безліч варіантів.
Пухнаста Лоло, потоваришуємо?
Ні, дякую.
Рене, скажи Амелії, що Непримітна Лора не рахується.
Вона...
Оце по-дорослому, дівчата.
Судафед?
- Сироп проти кашлю? - Ні.
Мускатний горіх?
- Ні. - Що?
- Навіть мускатного? - Немає мускатного.
Єдине, що я маю, і що може вас винести, —
це пролексофт або пігулки для контрацепції.
Чудово. Пігулки щастя.
Чуєте, до вашого відома,
антидепресанти вас не візьмуть.
Так, пролексофту знадобляться тижні, щоб переналаштувати ваш мозок.
Очевидно.
Ми не довбані аматорки.
Ми забодяжимо його засобом для миття ванни,
можливо, збризнемо шампунем проти лупи,
додамо краплю клею для повноти картини і...
Несамовитий Поко, крихітко.
Круто.
А може, ми...
А може, ти помиришся із Зоі, і тобі вже не знадобляться антидепресанти?
- Депресія так не працює. - Та швидше вже.
Час — це батареї, кралі.
Хто позичив тобі худі, коли Кім Шнайдер зробила так, ніби ти обісралася?
- Ця сука. - Як ти могла це згадати?
Після всіх цих років ти хочеш розрахунку?
Добре.
Ризикуй тромбами й прийми стару нудну таблетку.
- Дякую за ваше замовлення. - Наркоманка.
Пролексофт, дякую.
Тепер три батареї за пачку.
- Що? Чому? - Попит і пропозиція, крихітко.
Не можна просто підняти ціну.
Так, можна.
Гра ще триває, крихітко.
Гра триває далі Гра триває далі
Геть звідси... Наступна!
Те-рко, що робиш?
Чорт забирай, качине лайно!
А що сталося з «генератором грошей»?
Побилася з опосумом на даху, намагаючись дістати вечерю,
тож переходжу на морепродукти.
Ніколи не думала, що звикну до цього краєвиду, але як уже є.
Знаю, це тупо, але я все ще думаю, що нас врятують.
Якщо нам вдалося тут, то, звісно, десь мають бути й інші.
Бляха, так. Ми навіть не в найвищій точці Австралії,
не кажучи вже про світ.
Звісно, Венеції вже гаплик, але Брісбен? Не дочекаєтеся!
Кажу ж, Те-леграмко.
Місто живе далі.
Тобі не обов'язково казати це тільки через те, що там мої ембріони.
І Мітч! От лайно. Увесь час забуваю.
Прикольно.
Як це ми раніше ніколи не тусувалися разом?
- Саскія. - Саскія.
Я хвилююся за неї, Зо.
Натрапила на психотерапевта?
Так от, що це було?
Так. Натрапила на це лайно кілька тижнів тому.
Вона удавала, ніби співає караоке в швабру.
«Раневей» від «Зе Коррс».
Не хочу підтримувати Женев'єву, але вона має рацію.
У Саскії схиблені пріоритети.
Тепер моя черга?
Що там за справи з Амелією?
Я маю на увазі, якого біса вона заряджає усі ті батареї?
Матір твою!
- Не може бути! - Ми спіймали рибу.
Ми спіймали рибу.
Свіжовиловлена риба в глазурі з веджимайту.
Оце так!
Марта Стюарт — ніхто проти нашої Терези Мей.
Вона полює, вона ловить, вона смажить.
Зрештою вона зробить цього опосума своєю сучкою, чи не так?
Знайомтеся — наша амазонка.
Та годі вже.
Молодець, Терезо.
Усі, налягайте.
Ви на це заслужили.
Заслужили на що? Сальмонелу?
Подруго, вгамуйся. Це ж не сало.
Бо ж сальмонела!
Так.
Так добре.
Схоже на лайно. Можна мені?
Дякую. Знаєте, дівчата, протеїн взагалі був ідеєю Пепе.
Тож справедливо, якщо вона отримає найпоживніше м'ясо.
Виріжеш для неї риб'ячі очі?
- Ти жартуєш? - Хочеш з'їсти дупу?
Два ока...
із соусом веджимайт.
Маєш вибір.
Приведи до ладу зачіску
або їж риб'ячі очі.
На смак як солоний виноград.
Дуже смачно, можна мені й друге?
- Допоможіть їй. - Боже мій!
- Рене! - От лайно!
- Зробіть щось! Допоможи, Рене! - Зробіть щось!
Чудово, Пепе.
Знаєш, тобі вже не варто бути тут так запізно. Йди.
Так, тому що в активній вільноринковій економічній моделі
виживання найбільш пристосованих саморегулюється.
Ні! Що ти...
Я сказала, йди.
Маєш втомлений вигляд, Сас.
Заряджена.
Це довбана шкідлива звичка, Фібі.
А Люсінда теж ненавиділа куріння.
Хто?
Гарненька молодичка, стажувалася в мене на роботі.
Еге ж, ненавиділа куріння.
Не могла й поруч перебувати.
Закінчила Ридж Хайтс три роки тому.
Бідолашна.
Так, бляха, захопилася Ґеррарті,
навіть ім'я його витатуювала на ребрах.
Типу «Раян»,
отут, курсивом.
Це тривало пів року після закінчення школи,
доки дружина не дізналася.
-Тобі це подобається? - Дуже.
Дякую, що спитала, до речі.
Змусити найкрутішу дівулю в школі зрозуміти, що вона не особлива?
Так, подобається.
Дякую за батарею.
Шість місяців? Я лише...
Він забрав мене з випускного, а потім, через три тижні, порвав зі мною.
Я роками пропрацьовувала це лайно.
А тепер я ревную.
- Велострайк, суко. - Що?
Доки не скінчиш лайно з волоссям,
я не буду крутити.
Добре.
Ти нам не потрібна.
Чула мене?
Можеш нічого не робити, без різниці.
Із цим класом усе буде добре.
Ти офігієш, коли дізнаєшся, наскільки ти насправді несуттєва.
Але я тебе знову не проситиму.
Якщо ти не крутиш, то не зможеш бути частиною цього.
Погана дівчинка 101, народ.
«Тобі не можна сідати з нами».
Не можна.
Без батарей, без їжі, спального місця, гарячої води.
Можеш ховатися в туалеті, але в усіх інших місцях — ти сама.
Сас, припини. Це вже занадто.
Затримання в стилі Поко.
І що ти зробиш, Саскіє? Змусиш мене?
Ні.
Але вони змусять.
Бо якщо ти не вшиєшся в туалет зараз,
батарей сьогодні ніхто не отримає.
- Що? - Не може бути, Сас.
Сьогодні моя черга брати електрощітку.
Женев'єво, будь ласка, крути.
Або йди мий голову, байдуже.
Але всі ми зрештою розраховуємо на ці батареї.
Приходьте до мене в туалет, коли перестанете бути боягузками.
Хай живе велострайк!
Сас, не треба...
Пепе — скалка в дупі, але не можна її виганяти.
Вона десь має рацію.
Ми могли б крутити трохи менше
й робити зачіски через день. Так, дівчата?
Взагалі-то, я б хотіла. Із цим дуже складно впоратися.
Згодні?
- Так. - Добре.
- Через цей загальний вибух... - Що ти робиш?
- Ти не обміняєш батареї. - Так нечесно.
Не забувайте, курва, що я все це побудувала.
Бажаєте сидіти в темряві й срати в лісі,
як стадо довбаних свиней? Будь ласка.
Та якщо ви скиглитимете про те, як усе добре,
то з мене досить!
Нам треба вшитися звідси, доки Сас не влаштувала тут комуну...
Ти повертаєшся до Брісвегаса, Те-ніско моя.
Що це?
Це човен.
- Точно. - Це твій човен.
Потрібна лише щогла.
Ти завжди шокувала своїми передаровуваннями, Зо-Зо.
- Ну, що ж... - Та ні, усе добре.
Він чудовий. Дякую. Це чудово.
Добре. Ти заслуговуєш на нього.
А Амелія — ні.
Мабуть,
коли ти заявляєш, що ви найкращі подруги назавжди,
то це насправді значить
«я лайкатиму твої інста-фотки кожні два роки».
Розумієш, про що я?
Як би там не було, навіть якби я хотіла помиритися з нею зараз,
вона надто зайнята заряджанням своїх довбаних батарей,
щоб зарядити свій мегавібратор.
Відверто кажучи, це єдине можливе пояснення усьому цьому.
Чуєш, Зо,
кожного дня на вечері я бачу, як Амелія ковтає пігулку.
Меґан і Теґан весь день скиглили,
що не могли дістати пігулок щастя.
Тож...
Думаю, Амелія на антидепресантах.
Чекай, що?
Бляха-муха!
Це погано, так? Це погано.
Та нічого, Те. Це просто забитий ніготь.
Але знадобиться операція.
Це не вечеря і не шоу. Забирайтеся звідси!
Пішли!
Гей.
Я тебе не кину, Те-ракотова моя. Не турбуйся.
Ні. Тобі краще піти.
Помирися з Амелією, поки комусь око не вийняла.
Так. Звичайно.
Лайно, вибач.
Вибач, ні, я лише...
Знаєш, ти не можеш просто замінити її.
Еге ж.
- Йди. - Так, я піду.
Рене, залишся.
І ти, Фібі.
Ого! Лікар іде до вас.
- Що? - Щось маєш типу знеболювального?
Не дуже багато.
Використай що завгодно, тільки б було не так боляче, добре?
Рене, ти впораєшся?
Так, звісно. Так, я все зроблю.
Усе так само, як коли я працювала з «Лікарями без кордонів».
Ті ж умови,
розумієш?
Скільки ще тобі казати? Це шкідлива звичка.
- Чекай. То ми... - Просто прибери його.
Ти не така, як інші дівчата, Саскіє.
Доросла.
Не бісишся, коли я кажу,
що доведеться знизити оцінку за есе.
- Але... - Знаю, це паскудно.
Не можна, щоб хтось подумав, що в мене є улюбленці.
Хоч ти й моя улюблениця.
Ти ж розумієш, правда?
Лайно.
Три батареї.
Пролексофт.
Потрібно ще дві батареї.
- Що? - Інфляція через медичні потреби.
Мені потрібні ліки.
Це єдине, що зупиняє мене від того, щоби кинутися у вирву.
Це Поко, дівчино. Ми всі депресуємо.
Так, вона у відключці. Вперед.
Добре.
Можливо...
Розраховуй на мене.
Не турбуйся.
Добре, один, два, три.
Хіба ми не збиралися просто зняти ніготь?
Сас сказала: «Прибери його».
- Боже мій. - Щоб я здохла.
Я не хотіла брехати!
Це спливло на зустрічі. Усі були настільки досконалі.
Коли я сказала Сенді, що я майстер манікюру,
вона погладила мене по голові, і я відчула таку неповноцінність.
І це просто вирвалося. Я сказала, що я лікарка.
Розумієш, і було так добре. Але потім прийшов Поко,
і всі такі: «Добре, що в нас є лікарка».
І що я мала робити?
Сказати, що вони помруть, тому що...
Та ти точно не лікарка!
Але немає часу на твою самозванську маячню.
З пальця ллється кров.
Ясно? Тож стули пельку і підпалюй це,
щоб припекти палець, доки не пахнутиме тепан-які.
Хто готує стейк?
Привіт, Терезо.
Операція пройшла дуже добре.
Видалено велику фалангу лівої стопи
без будь-яких ускладнень.
Можливий залишковий біль,
- але все інше... - Чекай, вибач...
Ти сказала «видалено»?
Усе правильно. Наша добра лікарка
зробила все, як їй сказала Саскія, і прибрала його.
- Я лиш... - Хай там як, нам уже час.
Це не...
О боже. Ти сказала їм відрізати палець?
- Ні. - Я думала, там лише ніготь.
Так. Вони не зрозуміли.
Нащо ти сказала таке?
Усе було не так погано. Не треба було відрізати.
Якого біса, Саскіє?
Га?
Знаєш, Терезо? Думаю, твоя правда.
Здається, я не витримую.
Боже мій! Що?
Так, просто, все це лайно накопичується.
Усе те лайно, що сталося зі мною, поки я була тут.
- Я тільки почала розуміти... - Хочеш поговорити?
Так, я знаю. Шкода твою ногу.
- Насправді шкода. - Тоді, може,
порозмовляєш із довбаним терапевтом, божевільна сука?
Вечеря за годину, Терезо.
І жінки чекають на рибу.
І я б на твоєму місці побігла на кухню.
Чи краще пострибала?
Цей хлопець — мій улюбленець, і він такий милий,
і до того ж дуже розумний.
Я не дивилася телевізор у дитинстві, тож це як...
Фібі...
Я щойно відрізала жінці палець.
Еге ж.
А ти мене прикрила.
Чому?
Тому що я розумію, Рене.
Я зі шкури пнулася, щоб потрапити до школи.
Я отримала диплом з відзнакою.
І це нічого, бо ці дівки дивляться на тебе зверхньо,
якщо ти не дочка придуркуватого гендиректора.
А ти вирішила сказати нам, що ти лікарка, тож...
у дупу їх, ти справді лікарка.
Але маєш цим оволодіти.
Як каже Джо Пропозиція, якого ти ще побачиш:
«Ти мусиш мати відповідний вигляд, і поводитися відповідно, виродку».
- Що за довбане лайно? - Що це була за шарлатанська медицина?
Неправильно зрозуміла, довбане стерво!
А ти! Саме цього ти від мене хотіла, чи не так, трясця тобі?
Побачити, як я скаженію.
Так. Нагадаю тобі, хто тут заправляє, гаразд?
Якщо не прийшла здати батареї,
- краще заспокойся! - А мені насрати!
Мені більше не потрібна твоя угода!
Він тут працював.
Хоч комусь не насрати?
Ти справді думала, що я дозволю
якійсь шмаркачці зі стипендією Гордона Гекко шантажувати мене вічно?
З мене, бляха, досить!
Ти в нормі. Ти в нормі?
Скільки тобі ще потрібно?
Дві.
«Д'АМІРЕ»
«Д'Аміре», серйозно?
Суку треба прибрати.
Переклад субтитрів: Dmytro
Творчий керівник Яна Ануфрієва