‫בוקר טוב, בנות רידג' הייטס.‬
‫כל עובדי אסדות הנפט, מטפסי ההרים‬
‫או השוהים בתחנת החלל הבין-לאומית שאולי גם שרדו בפוקו ומאזינים,‬
‫עברו 44 ימים מאז שהמים עלו,‬
‫ובלי להשוויץ, אנחנו די משחקות אותה.‬
‫לא שאני מופתעת. מי שאי פעם היה‬
‫במסיבת רווקות בבית חוף כששעת הצ'ק אאוט היא 10:00,‬
‫יודע שנשים מתקתקות עניינים.‬
‫כולם יודעים שהמפתח‬
‫לסופ"ש רווקות מוצלח היא השושבינה,‬
‫וססקיה ואן דר ביק היא האישה הזאת בשבילנו.‬
‫מה אנחנו אומרות? לרכוב או למות!‬
‫לרכוב או למות!‬
‫- לרכוב או למות! - לרכוב או למות!‬
‫לרכוב או למות!‬
‫האם היא קוץ בתחת? כן, בהחלט.‬
‫אבל הייתם רוצים את העבודה שלה? ממש לא.‬
‫כי בלעדיה, אנחנו לא מקבלות את פלטות הגבינות,‬
‫או את השולחן עם הנוף,‬
‫או את החלוקים שלא תלבשו שוב לעולם, אבל עדיין צריך לשלם עליהם.‬
‫הגביעונית הושאלה, בנות.‬
‫אבל היא תמיד מדממת מלא זמן.‬
‫ובזכות ההתעקשות שלה על פעילות גופנית מוגזמת, מנות מוגבלות,‬
‫וטיפוח אישי מוקפד, מעולם לא נראינו טוב יותר.‬
‫קדימה, מהר יותר. חזק יותר!‬
‫אין רכיבה, אין רדיו, אין הצלה! קדימה!‬
‫קדימה!‬
‫אני יודעת. זה כזה, למי אכפת, נכון?‬
‫אף אחד לא מסתכל עלינו.‬
‫אבל איכשהו, השיער שלנו הפך לשריד הנורמליות האחרון שלנו.‬
‫ואנחנו לא נזניח אותו.‬
‫וזו התוכנית שלנו להיום, חבר'ה.‬
‫אם מישהו מקשיב שם בחוץ, שלח לנו בבקשה סירת הצלה בכל עת.‬
‫אנחנו ב-34.4100 מעלות דרום ו-150.3037 מעלות מזרח.‬
‫רות סוף, אנשים.‬
‫בוגרי 2007‬
‫את מאחרת.‬
‫הוא בהחלט טעון.‬
‫אפשר פשוט לחבר אותו כדי לראות אם הוא עובד.‬
‫כן, אפשר, אבל זה כיף יותר.‬
‫את יודעת...‬
‫אני לא יודעת איזה מורה דביל לאנגלית זה היה‬
‫שהצליח לשכנע את הספרייה לקנות את "הסמויה"‬
‫ככלי חינוכי לנערות מתבגרות, אבל אני מודה לו.‬
‫מאיפה השגת את אלה?‬
‫השולחן של גראטי.‬
‫למזדיין בהחלט היו מועדפות.‬
‫אני מצטערת שאף אחד מעולם לא ראה בך פוטנציאל, פיבי,‬
‫אבל סיימנו כאן?‬
‫תלוי, סאס.‬
‫סנדי עדיין מתה?‬
‫אני מקווה שלא.‬
‫כי 44 ימים והיד עוד נטויה,‬
‫הייתי אומרת שהיא מתה לגמרי.‬
‫את יודעת מי עוד מת לגמרי?‬
‫סטרינגר בל, עונה שלישית. צפייה מהנה.‬
‫נו באמת! לא! את...‬
‫לא סטרינגר בל. איזה זין.‬
‫אוי, לא מה שמה.‬
‫אלוהים. הרגנו מישהי.‬
‫את בסדר?‬
‫נותנת סטירה רפואית.‬
‫עדיין בחיים.‬
‫רימו אותי.‬
‫אוי, נו.‬
‫אוקיי, לורן האפרורית בסדר.‬
‫תעלו בחזרה על האופניים.‬
‫היא צוחקת?‬
‫בחייך.‬
‫- את לא רצינית. - את רוצה להיות תקועה כאן לנצח?‬
‫זה מה שיקרה אם לא נשלח אות רדיו בכל יום.‬
‫אין רכיבה, אין רדיו, אין הצלה.‬
‫- אבל... - בחזרה לאופניים!‬
‫זה כבר נהיה מסוכן, ססקיה.‬
‫אנחנו הורגות את עצמנו בטעינת מצברים, ובשביל מה?‬
‫כדי שנוכל להצטופף סביב מחשב נייד ולצפות בעונה ארבע של "הרקיע השביעי"?‬
‫זו העונה שבה האח הבלונדיני נהיה שווה.‬
‫בסדר, בסדר. סיימון מחוץ לתחום.‬
‫אבל ססקיה, אנחנו לא צריכות לבזבז אנרגיה ממשית‬
‫בשימוש במחליקים ובמתלתלים האלה.‬
‫אותות רדיו וחלבון ומנוחה צריכים להיות בראש סדר העדיפויות שלנו.‬
‫שיער מסודר הוא שווה ערך לכך שתעבדי מהבית ותציעי את המיטה שלך.‬
‫זה קובע סטנדרט.‬
‫מה לגבי הסטנדרט הזה?‬
‫היא נושמת, נכון?‬
‫בתור מישהי שהקדישה את חייה לשוויון מחזורי,‬
‫שנאת הנשים המופנמת שלך מציצה,‬
‫בוסית בשקל.‬
‫אאוץ'.‬
‫אני לא שונאת נשים, פפה.‬
‫אני פשוט שונאת אותך.‬
‫ובפעם הבאה שאראה אותך,‬
‫לא תהיה קווצת שיער אחת לא במקום על הראש שלך.‬
‫אנחנו מבינות זו את זו?‬
‫עכשיו תרימי אותה.‬
‫טוב, בנות, מה אנחנו אומרות?‬
‫לרכוב או למות!‬
‫לרכוב או למות.‬
‫לרכוב או...‬
‫למות.‬
‫למות!‬
‫יש חלק בראש שלי שאומר...‬
‫"הרגע ראית אישה מתמוטטת, ולא הרגשת כלום."‬
‫זה לא נורמלי, את אמורה להרגיש...‬
‫נורא, מוכת אשמה...‬
‫אבל אני יכולה גם לשמוע את הקול שלו באוזן שלי,‬
‫והוא...‬
‫הוא אומר, "לא, קיבלת את ההחלטה הנכונה.‬
‫"אם תפסיקו לרכוב, תפסיקו לשרוד."‬
‫ו...‬
‫שמעתי אותו מדבר ככה במשך שנים.‬
‫כמו כש"בלו בלודס" הונפקה בבורסה,‬
‫הדבר הראשון שחשבתי היה "אלוהים, ריאן...‬
‫"ריאן היה גאה בי כל כך."‬
‫ואני לא ממש יודעת מה לעשות עם זה כי אני לא...‬
‫נראה לי שאני לא מבינה איך...‬
‫האדם שדפק אותך כל כך‬
‫יכול להיות גם הקול שמעודד אותך להמשיך.‬
‫נכון?‬
‫זה מביך.‬
‫חשבתי שפתרתי את כל זה עם הפסיכולוג האמיתי שלי לפני שנים,‬
‫אבל ככל הנראה לא.‬
‫היי, סאס?‬
‫הרצפות האלה מטונפות.‬
‫אוי, את עסוקה ב... משהו.‬
‫- אני אחזור. - לא, אני לא.‬
‫סאס, את מנקה את השטיח בסמרטוט.‬
‫מה את רוצה, תרזה?‬
‫רציתי לבדוק מה איתך, לראות איך את מרגישה.‬
‫ירדת על פפה די חזק קודם.‬
‫ו...?‬
‫ו...‬
‫אני לא יודעת, אולי היא צודקת.‬
‫אנחנו מתאמצות המון ברכיבה ואנחנו לא אוכלות מספיק כדי לתמוך בזה.‬
‫כן. כן, את צודקת.‬
‫כי היא לא טועה.‬
‫- אנחנו באמת צריכות חלבון. - כן.‬
‫ואת מי שאחראית על האוכל.‬
‫אז איפה הוא, לעזאזל?‬
‫כן.‬
‫את צודקת.‬
‫אני אעבוד על זה.‬
‫סאס, את יודעת שאת יכולה לדבר איתי, נכון?‬
‫על כל דבר.‬
‫דיברתי הרגע, אז...‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫פיבס, אפשר להגדיל את המסגרת?‬
‫רגלי הג'לי שלי צריכות קצת אשראי.‬
‫אלוהים.‬
‫רנה, את יכולה...‬
‫את יכולה לברר מה היא עושה?‬
‫אתן לא יכולות פשוט לדבר?‬
‫לא, ריבים לא עובדים ככה, רנה.‬
‫את יכולה לפחות לרחרח למה היא צריכה את המצברים?‬
‫היא מפעילה אופנוע ים או משהו?‬
‫זה לא ענייני.‬
‫את צודקת. זה לא.‬
‫את יכולה ליידע את זואי שזה גם לא עניינה?‬
‫- אמיליה אומרת... - את יכולה להגיד לאמיליה‬
‫שכנציגת מועצת תלמידים, רווחת המחזור כולו היא למעשה ענייני?‬
‫- כן, בטח. - רנה,‬
‫תגידי לזואי להמשיך הלאה ולמצוא מישהי אחרת לפתח אובססיה לגביה.‬
‫- כן. - להמשיך הלאה? אל תחמיאי לעצמך, חברה.‬
‫יש לי אפשרויות בשפע.‬
‫לולה המעורפלת, רוצה להתחבר?‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫רנה, את יכולה להגיד לאמיליה שלורה הנשכחת לא נחשבת?‬
‫היא...‬
‫ממש בוגר, בנות.‬
‫סינופד?‬
‫- סירופ לשיעול? - לא.‬
‫אגוז מוסקט?‬
‫- לא. - מה?‬
‫- אפילו לא מוסקט? - אפילו לא מוסקט.‬
‫הדבר היחיד שיש לי שעשוי לדפוק לכן ת'ראש‬
‫הוא פרוזק או גלולה למניעת היריון.‬
‫בסדר. שיהיה נוגדי דיכאון.‬
‫רק שתדעו,‬
‫תרופות נוגדות דיכאון לא ימסטלו אתכן.‬
‫כן, לפרוזק לוקח שבועות לשנות את הכימיה במוח.‬
‫מסתבר.‬
‫אנחנו לא חובבניות.‬
‫אנחנו הולכות לערבב את זה עם קצת חומר ניקוי לאמבטיה,‬
‫אולי עם טיפה שמפו נגד קשקשים,‬
‫כמות יפה של דבק פלסטי, שלא יחסר ו...‬
‫פוקו לוקו, מותק.‬
‫מדהים.‬
‫או שאולי...‬
‫או שאולי תשלימי עם זואי, כדי שלא תצטרכי תרופות נגד דיכאון.‬
‫- דיכאון לא עובד ככה. - תזדרזו.‬
‫זמן שווה מצברים, אנשים.‬
‫מיגן, מי השאילה לך קפוצ'ון כשקים שניידר גרמה לך להיראות כאילו חרבנת על עצמך?‬
‫- הכלבה הזאת. - איך את יכולה להזכיר את זה?‬
‫אחרי כל השנים האלה, עכשיו את הולכת לבקש תמורה?‬
‫בסדר.‬
‫תסתכני בקרישי דם וקחי את הגלולה הישנה והמשעממת.‬
‫- תודה שקנית אצלנו. - נרקומנית.‬
‫פרוזק, בבקשה.‬
‫שלוש סוללות לקופסה עכשיו.‬
‫- מה? למה? - ראית אותן. היצע וביקוש, מותק.‬
‫את לא יכולה להעלות את המחיר.‬
‫כן, אני כן.‬
‫הכול חלק מהמשחק, כן.‬
‫הכול חלק מהמשחק הכול חלק מהמשחק‬
‫צאי החוצה, צאי... הבאה בתור!‬
‫תה וביסקוויטים, מה את עושה?‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫מה קרה לפרצוף היפה שלך?‬
‫הפסדתי בקרב מול אופוסום על הגג כשניסיתי להשיג ארוחת ערב.‬
‫אז עכשיו עברתי למאכלי ים.‬
‫בחיים לא חשבתי שאתרגל לנוף הזה, אבל הינה אנחנו.‬
‫אני יודעת שזה טיפשי, אבל אני עדיין חושבת שיצילו אותנו.‬
‫אם אנחנו כאן, חייבים להיות עוד אנשים.‬
‫ברור שכן. אנחנו אפילו לא בנקודה הגבוהה ביותר באוסטרליה,‬
‫שלא לדבר על העולם.‬
‫אני בטוחה שוונציה כנראה נדפקה, אבל בריסביין? לא!‬
‫זכרי את דבריי, תה טיבטי.‬
‫הנחש החום של בריסביין עדיין זוחל לו.‬
‫את לא צריכה להגיד את זה כל הזמן רק משום שהעוברים שלי שם.‬
‫ומיטש! שיט. אני כל הזמן שוכחת.‬
‫זה נחמד.‬
‫איך זה שמעולם לא בילינו ככה?‬
‫- ססקיה. - ססקיה.‬
‫אני דואגת לה, זו.‬
‫נתקלת בפסיכולוג?‬
‫זה מה שזה היה?‬
‫כן. נכנסתי בטעות לחרא הזה לפני כמה שבועות.‬
‫היא העמידה פנים שהיא שרה קריוקי לסמרטוט הרצפה.‬
‫"ראנאווי" של הקורס.‬
‫אני שונאת להסכים עם ז'נבייב, אבל היא צודקת.‬
‫סדרי העדיפויות של ססקיה יצאו מכלל שליטה.‬
‫תורי?‬
‫מה הקטע של אמיליה?‬
‫למה לעזאזל היא מטעינה את כל המצברים האלה?‬
‫באימא שלך!‬
‫- אין מצב! - תפסנו דג.‬
‫תפסנו דג.‬
‫דג ים בזיגוג וג'ימייט.‬
‫יאללה!‬
‫מרתה סטיוארט היא כלום לעומת תרזה מיי שלנו.‬
‫היא צדה, היא אוספת, היא מזגגת.‬
‫היא תהפוך את האופוסום הזה לטטלה שלה בסופו של דבר, נכון?‬
‫תשמעו, זו תרזנית אכפת-לי!‬
‫תפסיקו.‬
‫כל הכבוד, תרזה.‬
‫בתאבון לכולן.‬
‫מגיע לכן.‬
‫מגיע לנו מה? סלמונלה?‬
‫תרגיעי, אחות. זה בבירור לא סלמון.‬
‫כי סלמונלה!‬
‫כן.‬
‫איזו הרגשה טובה.‬
‫זה נראה חרא. אפשר לקבל את זה?‬
‫תודה. בנות, חלבון היה הרעיון של פפה בעצם.‬
‫אז רק הוגן שהיא תקבל את החלק הכי מזין בדג.‬
‫תוכלי להגיש לה את העיניים?‬
‫- את לא רצינית. - את רוצה לאכול את חור התחת?‬
‫שתי עיניים...‬
‫בזיגוג וג'ימייט.‬
‫יש לך ברירה.‬
‫לכי לסדר את השיער שלך,‬
‫או שתאכלי את העיניים.‬
‫טעם של ענבים מלוחים.‬
‫נהניתי מזה כל כך, אני חושבת שאקח עוד אחת.‬
‫- שמישהי תעזור לה. - אלוהים אדירים!‬
‫- רנה! - שיט!‬
‫- תעשי משהו! תעזרי לה! רנה! - תעשי משהו!‬
‫כל הכבוד, פפה.‬
‫את לא אמורה להיות כאן בשעה כזו מאוחרת. לכי.‬
‫כן, כי במודל הכלכלי של השוק החופשי של בגדי ספורט,‬
‫ההישרדות הפוסט-תעשייתית של מי שבכושר, לגמרי מסדירה את עצמה.‬
‫לא! מה את...‬
‫אמרתי לך ללכת.‬
‫את נראית עייפה, סאס.‬
‫היא טעונה.‬
‫זה הרגל מגונה, פיבי.‬
‫את יודעת, גם לוסינדה שנאה עישון.‬
‫מי?‬
‫אישה קטנה, צעירה ויפה, הייתה מתמחה בעבודה שלי.‬
‫כן, היא שנאה עישון.‬
‫היא לא יכלה אפילו להתקרב לזה.‬
‫היא סיימה תיכון ברידג' הייטס לפני שלוש שנים.‬
‫מסכנה.‬
‫היא הייתה מוקסמת כל כך מגראטי,‬
‫היא קעקעה את שמו על הצלעות שלה.‬
‫רק "ריאן",‬
‫בכתב מחובר, ממש כאן.‬
‫מסתבר שהם שרדו שישה חודשים אחרי סיום לימודיה,‬
‫לפני שאשתו גילתה.‬
‫- את נהנית? - כן.‬
‫תודה ששאלת, דרך אגב.‬
‫לגרום לבחורה הכי מגניבה בבית ספר להבין שהיא לא מיוחדת?‬
‫כן, אני נהנית מזה.‬
‫תודה על המצבר.‬
‫שישה חודשים? אני פשוט...‬
‫הוא אסף אותי ממסיבת הסיום, ואז, שלושה שבועות לאחר מכן, הוא סיים איתי.‬
‫ניסיתי לעבוד על החרא הזה במשך שנים.‬
‫ועכשיו אני מקנאה.‬
‫- שביתת אופניים, כלבה. - מה?‬
‫עד שסיפור השיער ייגמר,‬
‫אני לא רוכבת.‬
‫בסדר.‬
‫אנחנו לא צריכות אותך.‬
‫את שומעת?‬
‫את יכולה לבחור לא לעשות כלום, וזה יהיה בסדר.‬
‫המחזור הזה יהיה בסדר.‬
‫תידהמי לגלות כמה חסרת חשיבות את בעצם.‬
‫אבל אני לא אבקש ממך שוב.‬
‫אם את לא רוכבת, לא תזכי להיות חלק מזה.‬
‫שיעור מבוא ל"ילדות רעות", חברות.‬
‫"את לא יכולה לשבת איתנו."‬
‫את לא יכולה.‬
‫אין מצברים, אין אוכל, אין דרגש, אין מים חמים.‬
‫את יכולה לתפוס מחסה בשירותי הכריעה, אבל חוץ מזה, את לבדך.‬
‫סאס, בחייך. זה מוגזם.‬
‫ריתוק בסגנון פוקו.‬
‫מה את הולכת לעשות, ססקיה? תכריחי אותי?‬
‫לא.‬
‫אבל הן כן.‬
‫כי אם את לא הולכת לשירותי הכריעה עכשיו,‬
‫אף אחת לא מקבלת מצברים הלילה.‬
‫- מה? - נו באמת, סאס.‬
‫תורי להשתמש במברשת השיניים החשמלית.‬
‫ז'נבייב, בבקשה, פשוט תרכבי, טוב?‬
‫או שתחפפי את השיער, לא אכפת לי.‬
‫אבל אנחנו בונות על המצברים אלה.‬
‫בואו למצוא אותי במחראות כשתסיימו להיות פחדניות.‬
‫ויווה לה שביתת אופניים!‬
‫סאס, בחייך...‬
‫פפה היא קוץ בתחת, אבל את לא יכולה לגרש אותה.‬
‫ויש משהו בדבריה, בערך.‬
‫אולי נוכל לרכוב קצת פחות‬
‫ולסדר את השיער אחת ליומיים. נכון, בנות?‬
‫האמת, אני אשמח. זה דורש המון תחזוקה.‬
‫את מסכימה?‬
‫- כן. - בסדר.‬
‫- בגלל ההתפרצות של כולן... - מה את עושה?‬
‫- אי אפשר להשתמש במצבר כך או כך. - זה לא הוגן.‬
‫אל תשכחו שאני בניתי את כל זה.‬
‫- אם אתן רוצות לשבת בחושך ולחרבן ביער... - לא!‬
‫כמו חבורה של חזירות מזוינות, בבקשה.‬
‫אבל אם תתבכיינו על גורלנו הטוב,‬
‫אני גמרתי לבזבז זמן!‬
‫אנחנו חייבות לצאת מכאן לפני שסאס תהפוך את המקום לג'ונסטאון, אז...‬
‫את חוזרת לבריס-וגאס, ת-טא הילינג.‬
‫מה זה?‬
‫זו סירה.‬
‫- כן. - זו הסירה שלך.‬
‫כל שהיא צריכה עכשיו זה תורן, חברה.‬
‫תמיד הדהמת אותנו במיחזור המתנות שלך, זו-זו.‬
‫- לא... - לא, זה בסדר.‬
‫אני מתה עליה. תודה. היא נהדרת.‬
‫יופי. מגיע לך.‬
‫בניגוד לאמיליה.‬
‫מסתבר‬
‫שכששתיים מכריזות שהן חברות הכי טובות לנצח,‬
‫כל מה שזה באמת אומר זה,‬
‫"אולי אעשה לייק לתמונות שלך באינסטגרם אחת לשנתיים."‬
‫את מבינה?‬
‫בכל מקרה, אפילו אם הייתי רוצה להשלים איתה בשלב זה,‬
‫היא עסוקה מדי בטעינת המצברים המזוינים שלה‬
‫כדי להפעיל את הוויברטור הענק שלה?‬
‫האמת, זה ההסבר היחיד שיכול להיות.‬
‫כן... תראי, זו.‬
‫בכל לילה בארוחת הערב, אני רואה את אמיליה לוקחת כדור קטן.‬
‫מיגן וטיגן מדברות‬
‫על כך שהן לא מצליחות להשיג נוגדי דיכאון כל היום.‬
‫אוקיי, אז...‬
‫אני חושבת שאמיליה לוקחת תרופות נגד דיכאון.‬
‫רגע, מה?‬
‫פאק!‬
‫זה רע. זה רע, נכון? זה רע.‬
‫זה בסדר, תה, זו רק ציפורן חבולה.‬
‫אבל צריך לנתח אותה, בסדר?‬
‫אין פה ארוחת ערב והופעה. תעופו מכאן!‬
‫לכו!‬
‫היי.‬
‫אני לא אעזוב אותך, תה ירוק. אל תדאגי.‬
‫לא. את חייבת ללכת.‬
‫את צריכה להשלים עם אמיליה לפני שתוציאי למישהי עין.‬
‫בסדר. כן. בטח.‬
‫שיט, סליחה.‬
‫סליחה, לא, אני פשוט מתכוונת...‬
‫את לא יכולה פשוט לצפות להחליף אותה.‬
‫כן.‬
‫- את יכולה ללכת. - כן, אני אלך.‬
‫רנה, את חייבת להישאר.‬
‫גם את, פיבי.‬
‫דהה! הרופאה בדרך אלייך.‬
‫- מה? - אילו משככי כאבים יש לך?‬
‫לא הרבה.‬
‫פשוט תשתמשי במה שאת צריכה כדי שזה יהיה כמה שפחות כואב, בסדר?‬
‫רנה, את תשתלטי על זה?‬
‫כן, בטח. כן, מובן שכן.‬
‫האמת, זה לא שונה מהתקופה שעבדתי ברופאים ללא גבולות.‬
‫אלה אותם תנאים בדיוק,‬
‫את יודעת?‬
‫כמה פעמים אני צריכה להגיד לך, פיבי? זה הרגל מגונה.‬
‫- חכי. אז אנחנו... - פשוט תסירי אותה.‬
‫את שונה משאר הבנות, ססקיה.‬
‫בוגרת.‬
‫אל תשנאי אותי על מה שאומר לך,‬
‫אני אצטרך להוריד את הציון על החיבור שלך.‬
‫- אבל... - אני יודע, זה חרא.‬
‫אבל אסור שאנשים יחשבו שיש לי מועדפות.‬
‫גם אם את באמת המועדפת עליי.‬
‫את מבינה את זה, נכון?‬
‫פאק.‬
‫זה שלוש סוללות.‬
‫פרוזק.‬
‫את תצטרכי עוד שתי סוללות.‬
‫- מה? - אינפלציה עקב מצבי חירום רפואיים.‬
‫אני צריכה כדורים.‬
‫זה הדבר היחיד שמונע ממני להשליך את עצמי לתוך הבולען.‬
‫יש פוקו, מותק. כולן מדוכאות.‬
‫כן, היא מעולפת. לכי על זה, נה.‬
‫בסדר.‬
‫אולי...‬
‫פשוט תספרי בשבילי.‬
‫בכיף.‬
‫בסדר, אחת, שתיים, שלוש.‬
‫לא היינו אמורות רק להסיר את הציפורן?‬
‫סאס אמר, "תסירי אותה".‬
‫- אלוהים אדירים. - זין.‬
‫לא התכוונתי לשקר!‬
‫זה פשוט יצא במפגש המחזור. לכולן היו כאלה הישגים.‬
‫סנדי, כשאמרתי לה שאני טכנאית ציפורניים,‬
‫היא טפחה לי על הראש והרגשתי נחותה כל כך.‬
‫וזה פשוט נפלט. אמרתי, "אני רופאה", בסדר?‬
‫את יודעת מה, הרגשתי מעולה. אבל אז הפוקו הגיעה,‬
‫וכולם אמרו, "תודה לאל שיש לנו רופאה".‬
‫מה הייתי אמורה לעשות?‬
‫להגיד להן שהן הולכות למות כיוון ש...‬
‫זה ברור שאת לא רופאה!‬
‫אבל אין לי זמן לשטויות המתחזה שלך.‬
‫יש כאן בוהן מדממת.‬
‫טוב? אז אני צריכה שתסתמי ותשרפי את זה‬
‫כדי לצרוב את הבוהן עד שהיא מריחה כמו טפניאקי.‬
‫מי מכינה סטייק?‬
‫היי, תרזה.‬
‫הניתוח עבר בהצלחה.‬
‫עצם הבוהן השמאלית שלך הוסרה‬
‫ללא כל סיבוכים.‬
‫ייתכן שיהיה קצת כאב שיורי,‬
‫- אבל חוץ מזה... - סליחה...‬
‫אמרת "הוסרה" הרגע?‬
‫בדיוק. הרופאה הטובה שלנו כאן‬
‫עשתה בדיוק מה שססקיה הורתה עליה לעשות והסירה אותה.‬
‫- אני רק... - בכל מקרה, עלינו ללכת.‬
‫זה לא...‬
‫אלוהים. אמרת להן לכרות לי את הבוהן?‬
‫- לא. - חשבתי שרק את הציפורן.‬
‫כן. הן הבינו לא נכון.‬
‫למה שתגידי להן דבר כזה?‬
‫זה לא היה כזה נורא. לא היה צריך לחתוך את כל הבוהן.‬
‫מה הקטע, ססקיה?‬
‫הלו?‬
‫את יודעת מה, תרזה? נראה לי שאולי את צודקת.‬
‫אני חושבת שאני לא ממש מתמודדת.‬
‫אלוהים! מה?‬
‫כן, פשוט, כל החרא הזה צף.‬
‫החרא הדפוק שקרה לי בזמן שהייתי כאן.‬
‫- אני מבינה רק עכשיו... - עכשיו את רוצה לדבר?‬
‫כן, אני יודעת. מצטערת על כף הרגל שלך.‬
‫- באמת. - למה שלא תלכי לדבר‬
‫עם הפסיכולוג המזויף שלך, יא כלבה מטורפת?‬
‫ארוחת הערב בעוד שעה, תרזה.‬
‫והנשים מצפות לדגים.‬
‫אז אם הייתי במקומך, הייתי רצה.‬
‫או שכדאי שאומר, מקפצת?‬
‫הבחור הזה הוא האהוב עליי, והוא כזה מתוק,‬
‫והוא גם חכם ממש.‬
‫לא צפיתי בטלוויזיה בכלל בילדותי, אז זה כמו...‬
‫פיבי...‬
‫הרגע כרתי בוהן של מישהי.‬
‫כן.‬
‫ואת חיפית עליי.‬
‫למה?‬
‫כי אני מבינה, רנה.‬
‫קרעתי את התחת כדי להתקבל לבית הספר הזה.‬
‫הרווחתי את המוניטין האקדמי שלי.‬
‫וזה חסר משמעות כי הבנות האלה עדיין מסתכלות עלייך מלמעלה‬
‫אם את לא הבת של איזה מנכ"ל דפוק.‬
‫אם את רוצה לספר לנו שאת רופאה, אז...‬
‫שיזדיינו, את רופאה.‬
‫אבל תישאי את זה בגאון.‬
‫במילותיו של פרופוזישן ג'ו, שאותו תכירי בהמשך,‬
‫"חייבים להיראות כמו התפקיד, להיות התפקיד, בני זונות."‬
‫- מה לעזאזל? - איזו מין רפואת אליל זאת הייתה?‬
‫תפרשי את זה לא נכון, יא חתיכת חרא!‬
‫ואת! זה מה שרצית ממני, נכון?‬
‫לראות אותי מאבדת את זה.‬
‫כן. להזכיר לך מי הבוס כאן, בסדר?‬
‫אלא אם את כאן כדי למסור מצברים,‬
‫- כדאי שתירגעי! - על הזין שלי!‬
‫אני לא רוצה את העסקה המזוינת שלך יותר!‬
‫הוא עדיין עבד כאן.‬
‫לאף אחד לא אכפת?‬
‫באמת חשבת שאני אתן‬
‫לאיזו גורדון גקו עלובה עם מלגה לסחוט אותי לנצח?‬
‫פאקינג גמרתי!‬
‫את בסדר. את בסדר?‬
‫כמה עוד אתה צריכה?‬
‫שניים.‬
‫ד'אמירה‬
‫את לא רצינית עם הד'אמירה הזה.‬
‫הכלבה חייבת לחטוף.‬
‫תרגום כתוביות: מאיה קציר‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬