‫בוגרי 2007‬
‫שלום? איפה כולן?‬
‫שלום?‬
‫היי, טי באג.‬
‫ברוכה הבאה להנגאובר הגרוע ביותר בחייך, ילדונת.‬
‫סנדי, בבקשה. את בוכה ללא הפסקה כבר שעות.‬
‫תראו את מי מצאתי.‬
‫הראשונה שמתעלפת במסיבת הפיג'מות, כרגיל.‬
‫מה לעזאזל כולכן עושות?‬
‫הרגע ראיתי כלב ים אמיתי במגרשי הכדורשת.‬
‫זה סיל, כלב הים.‬
‫כמו הזמר.‬
‫אני צריכה להתקשר לבעלי ולחזור הביתה לבריזבן.‬
‫זה קורה גם בבריזבן. למה אתן לא בפאניקה?‬
‫היינו בפאניקה ב-4:00. החמצת את זה.‬
‫סליחה. לעולם לא ניכנס שוב לפאניקה כשאת לא איתנו.‬
‫- טוב. - בסדר? טוב.‬
‫אף אחת לא באמת יודעת מה קורה עכשיו.‬
‫החשמל מנותק, וקווי הטלפון לא פועלים.‬
‫אז קחי לעצמך פנקייק, תנשמי עמוק,‬
‫ונתכנן תוכנית ביחד, כן?‬
‫ובכן, כמה מאיתנו ידעו מה קורה.‬
‫היה... קצר קל בתקשורת.‬
‫זו דרך אחת לתאר את זה.‬
‫לא נותרו פנקייקים.‬
‫אני לא מבינה איך אתן מסוגלות לאכול.‬
‫תרזה, אולי את וזואי תחלקו את הפנקייק של סנדי?‬
‫- היא לא אוכלת אותו. - לא!‬
‫תרזה, לא רק שגנבת את משקפי השמש שלי בכיתה י"ב,‬
‫עכשיו את גם רוצה את הפנקייק שלי? איזו חברה הכי טובה עושה דבר כזה?‬
‫מצטערת, סנדי, אבל מתי בדיוק היינו החברות הכי טובות?‬
‫ססקיה הייתה החברה הכי טובה שלי.‬
‫לא, זואי הייתה החברה הכי טובה של ססקיה.‬
‫לא, אמיליה הייתה החברה הכי טובה של זואי.‬
‫לא, זו הייתה אמיליה, ואז היא נטשה אותה בשביל ססקיה.‬
‫אנחנו היינו החברות הכי טובות, תרזה.‬
‫שיהיה. בבקשה, פשוט תני לי את הפנקייק הזה.‬
‫את רוצה אותו? את...‬
‫לכי תביאי אותו!‬
‫טוב, גבירותיי, מה התוכנית שלנו?‬
‫כי בתור יו"ר מועצת התלמידים לשעבר...‬
‫- יו"ר ועדת תחזוקה. - בסדר, שיהיה.‬
‫אני שמחה להוביל את תגובת החירום הזו.‬
‫כן, סאס?‬
‫מה התוכנית?‬
‫אני לא חושבת שצריך למנות מנהיגה או משהו.‬
‫כולנו נתרום, נחלוק.‬
‫אבל ייתכן שזה יועיל אם תהיה מישהי ש...‬
‫אני אחפש אות.‬
‫אולי צוות החתירה ייקח סירה כדי לסרוק את האזור.‬
‫- כן. - אז אני ואת.‬
‫אמיליה, נכון?‬
‫אני אחפש כמה ערכות עזרה ראשונה וכמה ערכות עזרה שנייה.‬
‫כן, ואני...‬
‫- תמצאי עוד ציפור שתחרבן לך בפה? - תיפלי לתוך בולען?‬
‫או פשוט תלכי להזדיין ותמותי?‬
‫זואי, את תשטפי את הכלים כעונש.‬
‫ואני אכין מאגר של מוצרי מזון.‬
‫אבל, בינתיים, שאף אחת לא תאכל כלום או תשתמש במים.‬
‫אנחנו לא יודעות כמה זמן נהיה כאן. קוד של כבוד.‬
‫ברית אחיות שקובעת שכל אחת תאכל רק כשכולן אוכלות.‬
‫בסדר? נהדר.‬
‫ומה מתאים יותר לרומם את מצב הרוח מאשר רוח גיבוש בית ספרית?‬
‫לא, אל...‬
‫גבירות רידג' הייטס עומדות בגאווה‬
‫אנחנו חבורה נפלאה‬
‫- מילס, אני יכולה לדבר איתך לרגע? - לא, אין לי צורך.‬
‫מצטערת לאכזב אותך.‬
‫יופי, בנות, יופי.‬
‫תישארו ממוקדות. עיניים לפנים.‬
‫לפי הקצב.‬
‫קדימה, בנות. לפי הקצב, קדימה.‬
‫טוב. תפסיקו לחתור! תעצרו!‬
‫את רוצה להיות בנבחרת שתזכה באליפות המדינה, אמיליה?‬
‫שאלתי אותך שאלה, כפרית שכמוך.‬
‫רוצה להיות בנבחרת או לא?‬
‫לא ממש, לא.‬
‫אז צאי מהסירה שלי.‬
‫שמעת אותי. צאי מהסירה.‬
‫לכי! צאי מהסירה המזוינת, אמיליה.‬
‫אולי כדאי שתגבירי קצת את הקצב, קולינס.‬
‫אולי תלכי להזדיין, ססקיה.‬
‫מה?‬
‫חכי. אמיליה, מה את עושה?‬
‫תעצרי! אמיליה!‬
‫מה היא...‬
‫אמיליה!‬
‫טוב, בנות, בואו נמצא את התיק שלי!‬
‫הוא בטח כאן איפשהו.‬
‫אף אחת לא נחה עד שנמצא אותו.‬
‫סנדי, זה התיק?‬
‫את צוחקת עליי? אני מריחה מכאן את העור המזויף של החיקוי הזה.‬
‫- נעלבתי, לורה הנשכחת. - מאיפה השגת את אלה?‬
‫אנחנו אמורות לאכול ביחד, לא?‬
‫כן, נכון.‬
‫לא קיבלתי פנקייק הבוקר, ועדיין לא מצאתי את התיק שלי.‬
‫הוא של "ד'אמירה", פפה. מהדורה מוגבלת של "ד'אמירה".‬
‫זה בזבוז מוחלט של כוח נשי לחפש תיק, סנדי.‬
‫אנחנו צריכות נרות ופנסים.‬
‫משהו שנוכל ללכוד איתו ציפורי מגלן אם נהיה נואשות למזון.‬
‫היי!‬
‫זה היה חטיף כפול.‬
‫זה עניין של חיים ומוות.‬
‫מה לא ברור?‬
‫אולי נהפוך את זה לחיים ומוות.‬
‫- קדימה! - תתרחקי ממני!‬
‫רגע. כולן עושות משהו?‬
‫אולי אנחנו פשוט צריכות להיראות כאילו אנחנו עושות משהו‬
‫כדי לכבד את ברית האחיות.‬
‫כן.‬
‫- לא. - נצטרך לוח כתיבה.‬
‫כן.‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫אלוהים, מה אני עושה?‬
‫מה אני עושה?‬
‫אמיליה, איך אני יכולה... איך אני יכולה לעזור לך?‬
‫הם עובדים! כן! הם בהחלט עובדים.‬
‫שכחתי שהדלקתי אותם כדי לבדוק.‬
‫בכל מקרה, מה קורה?‬
‫תורך לדבר, בבקשה.‬
‫את חושבת שתוכלי להשיג לי פרולקסופט?‬
‫פרולקסופט. זה... כן.‬
‫כן, כמובן. פרולקסופט.‬
‫נהדר.‬
‫אני מניחה שבבית ספר של 800 בנות,‬
‫לא יהיה קשה למצוא נוגדי דכאון.‬
‫כן.‬
‫כלבות נוטות להשתגע.‬
‫לא. אני מצטערת. אני לא...‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫עכשיו כן.‬
‫רגע, משהו קרה?‬
‫- שמענו משהו על חילוץ? - לא. פשוט...‬
‫- זה המקום הכי בטוח עבורנו. - כן.‬
‫נוכל לשמור בינינו את עניין הפרולקסופט?‬
‫כן. ניסיון רופא-מטופל.‬
‫- כן, זה... - כן.‬
‫פרולקסופט, הבנתי.‬
‫השלכת לבנה דרך חלון מועדון הרדיו?‬
‫אולי.‬
‫למה כולך רטובה? מה הקטע עם מברשת השיניים?‬
‫את עדיין יודעת איך להפעיל את הרדיו?‬
‫כן, אבל לא בלי חשמל.‬
‫יופי. בואי נלך להשיג קצת.‬
‫האמת שאני קצת עסוקה בלהציל אותנו.‬
‫אני צורבת "הצילו" גדול אל תוך הדשא.‬
‫יצוצו האותיות, מסוק ההצלה יגיע ויבחין בהן,‬
‫ובום, אנחנו נצא מכאן. אין בעד מה.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫למה?‬
‫כי זה לא קוטל עשבים.‬
‫זה דלק.‬
‫פסילה שנייה, זואי.‬
‫מה הפסילה הראשונה?‬
‫כן.‬
‫הבנתי.‬
‫חכי!‬
‫לעזאזל!‬
‫אכפת לך? אני צריכה לעמוד בלוח זמנים.‬
‫היא צריכה לעמוד בלוח זמנים. יש לך לוח זמנים?‬
‫- כן. - זה עניין מחורבן של חיים ומוות.‬
‫אנחנו נהיה כאן במשך זמן רב,‬
‫ולוח הזמנים הזה יקבע אם נוכל לאכול או לא בעוד חודש.‬
‫יש לך מושג עד כמה השוק בלתי יציב?‬
‫אין שום שוק או קומת מסחר. אין אחדים ואין אפסים.‬
‫אנחנו תקועות כאן לזמן בלתי מוגבל.‬
‫המטבע הוא עכשיו מזון, מים, סוללות וטמפונים.‬
‫את מבינה אותי?‬
‫את מלודרמטית מאוד, בסדר?‬
‫ואת תרגישי כמו טיפשה קטנה‬
‫כשנצא מכאן מחר.‬
‫עכשיו, סלחי לי בזמן שאחפש קליטה.‬
‫דני ואמיליה‬
‫לוחות זמנים ותיקים מזוינים.‬
‫- זואי, תפסיקי. - סליחה.‬
‫רציתי לומר שאני אוהבת את השיער שלך ככה.‬
‫אני רק מנסה לנהל שיחה.‬
‫כן, ברגעים החשובים אנחנו לא שומעות ציוץ ממך,‬
‫אבל כשמדובר בתסרוקת החדשה שלי, את שמחה לתרום את חלקך.‬
‫את יודעת שהוא יהיה בסדר.‬
‫את לא רשאית לדבר על דני, בסדר?‬
‫או על חוות הבוטנים שלי, או על כל שאר הדברים חסרי החשיבות אצלי‬
‫שלא עומדים בציפיות שלך, בסדר?‬
‫אין לך שום מושג על החיים שלי.‬
‫ייתכן שהוספתי כמה קישוטים שימשכו תשומת לב.‬
‫ציירת זין וביצים, נכון?‬
‫זין וביצים, נמוך כל כך.‬
‫קישוטים פמיניסטיים.‬
‫פמיניזם לא יניע את הגנרטור, זואי.‬
‫תרימי עם הברכיים.‬
‫לא. זה מקצועי מדי. לא.‬
‫לוח כתיבה כזה יעורר יותר מדי שאלות.‬
‫את צודקת. לכלבה הזאת יכולות רבות מדי.‬
‫היא מנטורית, רוצה לדעת היכן את רואה את עצמך בעוד חמש שנים.‬
‫אנחנו לא רוצות לראות אותה בכלל.‬
‫ביי, כלבה.‬
‫מעולה, כן.‬
‫שחור. פשוט.‬
‫זה אומר, "אני אשת עסקים,‬
‫"אבל לא מספיק כדי שתשאלו אותי שאלות מפורטות על זה."‬
‫פריטים שהוחרמו‬
‫כלבה, בואי הנה.‬
‫אנחנו נהיה בסדר, טיגן.‬
‫אנחנו נהיה בסדר.‬
‫יש!‬
‫בסדר.‬
‫- יש לנו אות. - אפשר לראות אותות אחרים?‬
‫לא, זה ציוד בסיסי מדי בשביל זה, אבל לא יזיק לשלוח קריאה קטנה.‬
‫אתם מקשיבים ל"זו-זו אף-אם", והמילה הסודית של היום היא "פוקו".‬
‫למאזינים הבין-לאומיים שלנו,‬
‫כך השדרנית האוסטרלית הזו מכנה את האפוקליפסה.‬
‫תתקשרו לספר לנו סיפורים מצחיקים על הישרדות ב"פוקו" בתשע, שבע...‬
‫לא, אבל ברצינות, הצילו!‬
‫- פסילה שלישית? - כן.‬
‫כן.‬
‫בבקשה, סנדי, תפסיקי.‬
‫סנדי, תפסיקי לאכול. ההישרדות שלנו תלויה בזה.‬
‫לעזאזל עם ההישרדות, פפה. עדיף לנו למות.‬
‫את רוצה להירקב במריבות על פירורי פנקייק?‬
‫סנדי, לא, אם לא בשבילנו, לפחות תחשבי על הגלוטן.‬
‫אני שונאת עוגות למינגטון!‬
‫- עוגות אוסטרליות חסרות טעם! - סנדי, לא!‬
‫גם לך מתחשק לחטוף, חוואית בוטנים? בואי נראה אותך!‬
‫ושלא אתחיל לדבר על וג'מייט.‬
‫באמת, מה נסגר, חולי נפש שכמוכם?‬
‫תניחי את זה!‬
‫תניחי את זה.‬
‫לא!‬
‫איך את מעזה?‬
‫זה היה המקור היחיד שלנו לוויטמין בי!‬
‫- זו צנצנת מלח, פפה. - לא.‬
‫רואה, אמיליה? לכן אנחנו זקוקות למנהיגה. אחרת יהיה תוהו ובוהו.‬
‫אל תיגעי בי!‬
‫היי.‬
‫מצטערת.‬
‫אני יודעת שזה טיפשי,‬
‫אבל אני לא מפסיקה לחשוב על התור שלי להפריה בעוד שבועיים.‬
‫אני לא חושבת שזה טיפשי, טי. אני חושבת שזה טבעי לחלוטין.‬
‫אני יודעת שזה נראה רע,‬
‫אבל שום דבר לא ברור לנו. בואי נחשוב חיובי.‬
‫אנחנו במקום גבוה כל כך, וזה מקיף אותנו. מה אם הכול...‬
‫כן. בסדר. היי. זה בסדר.‬
‫את יודעת מה למדתי מהקמת סטארט-אפ?‬
‫איך להיכשל.‬
‫הייתה תקופה, לפני כשלוש שנים,‬
‫שבה חשבונות הבנק היו ריקים,‬
‫המשקיעים לא חזרו אלינו.‬
‫אז ישבנו עם הצוות שלנו והצגנו בפניהם אפשרות בחירה.‬
‫להישאר עד סוף המשבר, או למצוא עבודה אחרת.‬
‫תרזה, אף אחד לא עזב.‬
‫את יודעת למה?‬
‫זה כישלון רק כשמישהו אומר שזה הסוף.‬
‫מניסיוני, התקווה מתה רק כשמחליטים להיכשל.‬
‫בסדר.‬
‫נשארו לי בתיק זריקות הורמונים שיספיקו לכמה ימים.‬
‫- כדאי שאמשיך להזריק אותן, נכון? - בהחלט.‬
‫את תלכי הביתה, תרזה.‬
‫נכון?‬
‫נראה שעדיין יש לי את זה.‬
‫- אני רק... - אנחנו רק...‬
‫- מקצות מיטות. - כן.‬
‫כן, קפיצים מעולים במיטה צנועה שכזו.‬
‫תרשמי אותה על חדר 11-אף, בבקשה.‬
‫רגע, אתן מקצות חדרים? אני יכולה לקבל את חדר המעונות הגדול?‬
‫לא.‬
‫אין מצב, רנה. שתיים-אף הוא שלי.‬
‫רגע, סנדי, האם... התקלחת?‬
‫כן, נכון. התקלחתי, לעזאזל.‬
‫הייתי מכוסה בגלוטן ובווג'מייט.‬
‫אבל חשבתי שאנחנו לא אמורות להשתמש במים.‬
‫רנה, אם היית חכמה, מה שברור שאת לא,‬
‫היית לוקחת לעצמך מיטה ומתקלחת לפני כולן.‬
‫כי תאמיני לי, גם הן יעשו את זה.‬
‫ולידיעתכן, גבירותיי, לחץ המים עדיין דפוק.‬
‫שתיים-אף, כלבות.‬
‫יודעות מה, כל דבר מלבד מיטת קומתיים. תודה.‬
‫- רשמת הכול? - כן.‬
‫מעולה.‬
‫זאת גלידה?‬
‫כיוון שמישהי הפרה את ברית האחיות,‬
‫נשארו רק דברים קפואים.‬
‫נראה אותך מנסה למצוא תיק ממהדורה מוגבלת על קיבה ריקה.‬
‫אפונה?‬
‫טוב, מצאתי פרולקסופט בכמות שתספיק לכמה חודשים.‬
‫בין היתר.‬
‫תודה, רנה.‬
‫אני בטוחה שניחלץ מכאן לפני שיאזל לך.‬
‫כן.‬
‫בשבילי, עם אמיליה, שתיים-אף.‬
‫אין לך מה לדאוג לגבי זה.‬
‫זואי מוודאת שאף אחד לא ייקח את חדר המעונות הישן שלכם.‬
‫היא כן סיפרה לנו, בערך.‬
‫פשוט לא הקשבנו.‬
‫כן.‬
‫אני יודעת.‬
‫בחייך, סנדי.‬
‫יש לנו מספיק צרות עם מים‬
‫ואין צורך שתוסיפי עליהן, נכון, בנות? מה?‬
‫אפילו לא שטפת כלים, זואי.‬
‫- לורן... - שלוש...‬
‫טוב, הצנרת נדפקה.‬
‫תאכלי חרא, זואי. פשוטו כמשמעו.‬
‫הייתי צריכה את זה.‬
‫זאת קארמה.‬
‫ידעתי. נדפקנו.‬
‫ואם נועדנו למות בחורבה הזאת,‬
‫כולן צריכות לשכוח משתיים-אף, כי אין סיכוי‬
‫שאישן במיטת קומתיים כמו כלבה בכלא.‬
‫- סנדי. - במיוחד את, זואי "חרא ציפור" מילר.‬
‫סנדי, תירגעי.‬
‫טיגן ומיגן הקצו את חדרי המעונות.‬
‫לכל אחת יש מיטה.‬
‫נכון, לורה הנשכחת?‬
‫כן, הן פשוט נתנו לי את הלוח ואמרו לי לזרום עם זה.‬
‫אלוהים אדירים. הן שם בחוץ לוקחות לעצמן את שתיים-אף.‬
‫- לעזאזל עם זה! - האמת שיש כאן שיטה.‬
‫שלא תעזי!‬
‫זואי, תרדי!‬
‫אני צריכה מיטה.‬
‫לא חשבתי שאראה אותך שוב.‬
‫תודה.‬
‫זה היה יום מלא אירועים.‬
‫אני לא אלאה אותך בפרטים, אבל, בקיצור...‬
‫כבר אזלו לנו המזון והמים.‬
‫יש כאן עשרות נשים, וייתכן שנהיה כאן חודשים.‬
‫נשמע שאת שולטת במצב.‬
‫הן לא מפחדות ממני.‬
‫אני יודעת שפגעתי בך, אמיליה.‬
‫ו...‬
‫בבקשה תדעי שאני מצטערת,‬
‫אבל הסמכותיות שכולכן מייחסות לי היא השלכה,‬
‫ומעולם לא ביקשתי את כל זה.‬
‫אל תחשבי על זה יותר מדי.‬
‫אנחנו צריכות כלבה.‬
‫אני לא עושה את החרא הזה יותר.‬
‫העניין הוא, ססקיה, כשהיית קפטנית, לא הפסדנו באף מרוץ.‬
‫כלבה!‬
‫זאת הכרית שלי!‬
‫גבירותיי! תחשבו על ברית האחיות.‬
‫סנדי! אולי תשתקי כבר?‬
‫סנדי, תוכלי לבכות יותר בשקט, בבקשה?‬
‫אני צריכה להתרכז. מיטש בדרך כלל מזריק לי.‬
‫אני לא מבינה מה הטעם.‬
‫הכול מת, כולל העוברים שלך.‬
‫סנדי!‬
‫אלי נלך לחפש את התיק שלך?‬
‫סוף סוף.‬
‫זוזו. ססקיה תעזור לי למצוא את התיק שלי.‬
‫כלבות עצלניות.‬
‫טוב. מוכנה?‬
‫טוב. הנה.‬
‫בוצע.‬
‫תודה, ססק.‬
‫הצילו‬
‫לעזאזל!‬
‫למה לעזאזל שהתיק שלי יהיה כאן?‬
‫אולי השארת אותו כאן אחרי שאספנו בלילה את הכדורים.‬
‫היי, חבר'ה, מה קורה?‬
‫אלוהים, זואי. אל תעשי את זה, בבקשה.‬
‫זה לא התיק המזוין שלי.‬
‫זו סתם זואי הטיפשה שגרה במחסן כמו הדחויה שהיא.‬
‫קדימה, אחותי. רוצה לעזור לנו לחפש אחר תיק יד מחורבן?‬
‫טוב, נו.‬
‫כן, זו השעה המתאימה.‬
‫הוא בבולען.‬
‫אני פשוט יודעת את זה.‬
‫סנדרה די, ננסה שוב מחר, בסדר?‬
‫אני רק רוצה ללכת הביתה.‬
‫חבל שבכלל באתי.‬
‫אני יודעת.‬
‫שנאתי את המקום הזה.‬
‫באמת?‬
‫אני אהבתי אותו.‬
‫אבל קשה להתאושש ממנו, נכון?‬
‫אני מרגישה כאילו תמיד הסגנית האחרונה.‬
‫ניסית לספר לנו, זו-זו.‬
‫פשוט היה קשה להאמין לזה.‬
‫כמה זמן לדעתך אפשר לשרוד בלב ים על דבר כזה?‬
‫אולי יומיים או שלושה. מה דעתך?‬
‫אני חושבת שהכול אפשרי עד שמחליטים להיכשל.‬
‫ואני מעולם לא קיבלתי את ההחלטה הזאת.‬
‫- קומי. - מה? אה, כן.‬
‫טוב? בואי.‬
‫- תוכלי להביא את הנעליים שלי? - סאס?‬
‫- סאס? - כן.‬
‫סאס, חכי. מה לעזאזל עשינו הרגע?‬
‫אנחנו חייבות לחזור.‬
‫מה? זה היה הרעיון שלך לדחוף את סנדי לתוך הים עד שהיא תירגע.‬
‫מה? לא. זה לא היה... זה לא מה שאני...‬
‫לא התכוונתי שנדחוף אותה על סירה.‬
‫התכוונתי שאם לא יצילו אותנו, נצטרך לעזוב על סירה.‬
‫- זה לא... - הבנתי.‬
‫אז את מבינה למה התבלבלתי.‬
‫ססקיה, תעצרי!‬
‫זואי, אנחנו לא נשרוד אם נחזיר אותה הלילה.‬
‫- אנחנו כן. - היא וירוס, זו.‬
‫אם נאפשר לה להדביק את האחרות בחוסר התקווה שלה,‬
‫לא נצליח לקחת את עצמנו בידיים.‬
‫חוץ מזה, הרוח הדרומית, או מה שזה לא יהיה,‬
‫תחזיר אותה עד הבוקר, והחוויה המפחידה תעשה לה טוב. בואי.‬
‫תודה ששמרת את החדר הישן שלי.‬
‫ובכן, צאי החוצה.‬
‫צאי החוצה. תודה.‬
‫סגרי את הדלת, זו-זו.‬
‫תרגום כתוביות: רותם לדרמן‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬