Cricket, så er det op.
Trods indsatsen har vi ikke bremset temperaturstigningen.
Det er snart for sent, og derfor er jeres mission så vigtig.
- Godmorgen. - Godmorgen, ven.
Hej, Cricket.
Fortsæt skabelsen af et økosystem heroppe. Jorden regner med jer.
I er menneskehedens redningsbåd. Vi kan godt nå 1,5! Cousineau færdig.
- Kan folk ikke bare samarbejde? - Det er ikke så nemt.
Mange steder er afhængige af olie, men det skader Jorden.
Men det går fremad heroppe. Vi dyrker planter og finder snart vand.
Og så kan vi snart komme hjem på besøg.
Jeg elsker jer, men der er gået to jul og en Halloween.
- Jeg savner slik. - Jeg savner blade og efterårsduft.
Også mig.
- Nå, glæder I jer? - Til hvad?
Vores gæster. De første nogensinde.
Jeg talte med Caseys forældre i går. De er her klokken seks i morgen.
Forestil jer, at jeres eneste ven kun kom forbi som hologram.
Jeg trænger til en highfive. En rigtig highfive.
Måske skulle vi bage chokoladesmåkager ligesom dem derhjemme.
Vi får først forsyninger om ni måneder. Vil vi bruge al chokoladen på det?
- Ja! - Okay. Vi skal i gang.
Affaldsbearbejdning påbegyndt.
Men hvis vi bruger al chokoladen, er der ikke noget til andre ting.
Hvad med daddelstænger?
Mor, jeg har ikke fået småkager i ni måneder.
Konservering kan også blive for fjollet.
- Konservering er vigtigt. - Det er chokolade også.
Hej, lille ven. Vil du have en småkage?
Han fortjener en for at erstatte bierne.
- Dronerne hjælper bare. Uden bier... - Ingen bestøvning.
Og så ryger en tredjedel af Jordens fødevarer.
Selv små ting har stor betydning for miljøet.
- Gid folk kunne se, hvad vi laver heroppe. - Det kan de en dag.
Forestil dig en masse familier, der lever ligesom os.
En redningsbåd. Som er fuldstændig det samme hver dag.
- Men ikke i morgen. - Ikke i morgen.
- Det bliver rart at se nogle folk. - Hvad tager du på?
Det her, tror jeg.
Nej? Måske kan du vælge noget til mig.
Helt sikkert.
- Huset er ladet op. - Ilt?
Tjekker miljøsystemer.
- Luften er god. - Tager du styringen i dag?
Jeg har min flyveplan. Jeg er klar.
Maksimal højde 300 meter. Anmoder om starttilladelse.
Værsgo.
Flyvning påbegyndt.
Solpanelerne er fri for sand.
Bygningen ser fin ud.
Hej, mor.
Kommunikantionstårn virker.
Landing fuldført.
- Flot klaret, Maverick. - Hvem?
- God dag i skolen. Vi elsker dig. - Op til stjernerne og tilbage.
Trykudligning starter.
Pas på, døre åbner.
Godmorgen, Digby.
- Tag burger og pomfritter med hjem. -Javel. Red din seng.
Nå, hvor kom vi fra? Thoreau leger gemmeleg med...
- En lom. - Ved nogen det? Ikke en ugle, men...
- Ja? - En lom.
- De kan ikke høre os. Det er video. - Jeg ved det, Casey. Gammel vane.
Han forlader storbyen, finder en rustik hytte i skoven
og lever sammen med jordegern, agerhøns og myrer ved Walden-søen.
- Han har da myrer. - Og en sø.
Og natur.
Jeg gad godt have myrer. Selv edderkopper, som jeg ellers hader.
Vent lidt.
KOMMER DU TIL AELISHS FEST?
Jeg går glip af Aelishs fødselsdag igen.
Slå pause fra. De overvåger timerne.
Præcis.
Nå, er du klar til min kejtede far og superbegejstrede mor?
Totalt. Tag baseballhandske, rulleskøjter og sequencer med.
Vi skal optage vores sang.
Min far siger, det bliver kort. Vi må ikke bruge al ilten.
Vi kan godt nå at more os i fire timer. Det bliver fantastisk.
Vinteren nærmer sig,
og Thoreau har en rustik hytte i skoven, der giver ly for det hårde vejr.
- Vi fandt noget vigtigt i dag. - Et ormehul hjem til Jorden?
Vi får snart bekræftet vandmængden i Mars' undergrund.
Sonden nåede en kilometer ned.
En sø i undergrunden ændrer alt. Det er den nødvendige byggesten.
Mikroorganismer, et Mars-hav, opskriften på en beboelig planet.
- Hvordan gik det i skolen? - Godt.
Hvad var det for en sang, du og Casey øvede?
Vi optager den i morgen, når han kommer.
- Vil I have publikum på? - Nej.
- Kom nu. - Cricket.
Vejralarm.
Den har opfanget en storm. Kategori A. Den rammer om 14 timer.
Vi må udsætte besøget af Casey og hans familie, til sandstormen er ovre.
Når vi kender følgerne, finder vi en ny dag.
Hvornår?
- Det afhænger af mange... - Hvornår?
Om tre uger. Måske to.
Jeg ville bare have nogle timer med min ven. Er det for meget?
Vi er på en helt anden planet, og så ødelægger vejret her det? Seriøst?
- Det er vi kede af. - Ja, vi er.
Ja. Også mig.
Altså teknisk set er det ikke deres skyld.
Sådan har det jo været i månedsvis. To uger fra eller til.
Folk går altid ud fra, at nogen gør noget ved klimaforandringerne.
Vi er de nogen. Og det har jeg ikke altid lyst til at være.
Enig.
Vi misser talentshowet. Det er om to dage.
- Vi kan optage hver for sig. - Gid man ikke havde ødelagt Jorden.
- Det er ikke for sent. - Måske.
Jeg har leget lidt med verset. Vil du høre?
Spil.
På en ensom planet Som hologrammer, kun dansende lys
Derfra hvor du står Kan du tage min hånd
Tag min hånd Så løber vi hen over himlen
Som ekkoer, giv aldrig slip
Hundred millioner mil
Stråler mere end et smil
Jeg er der lige om lidt
Så kan vi kigge på supermånen Her er kun dig og mig
I dens skær skinner vi også
Hold ud, vi er gyldne
-Kommer du? -Ja, øjeblik.
Jeg skal give min far klø i skak.
- Glem ikke at sige godnat. - Nej.
HÅNDKLÆDE
Godnat, ven.
- Tak, fordi du klarer det praktiske. - Selvfølgelig.
Vi sikrer hullet og er tilbage før stormen.
- Er du okay? - Selvfølgelig.
- Glem nu ikke... - At rede min seng.
Den ostetoast ser lækker ud.
Den simulerede frokost på skolen skulle gøre os mindre isolerede,
men jo mere hjemligt det føles, jo mere savner jeg det.
Jeg har en vits, der kan muntre dig op. Tjek lige.
Hvor er der ingen rumvæsener i vores solsystem?
De læste anmeldelserne. Én stjerne.
For det første "tjek lige"? Og hvorfor kan en 13-årig kun farvitser?
- Du grinede da. - Ad dig, ikke med dig.
Men godt forsøgt.
- Hvordan kan du være så optimistisk? - Det er et valg.
- Må jeg spørge om noget? - Fyr løs.
Bliver du aldrig vred på dine forældre?
- Hele tiden. - Casey.
Undskyld.
Bliver du aldrig vred over, at de tog os med herop?
- Jeg føler mig som bagage. - Eller en talende plante.
Jeg forstår godt, hvad vi laver.
Det er vigtigt, men jeg savner frisk luft og at kunne løbe.
- Jeg savner mine venner. - Jeg er din ven.
Ja. Jeg savner bare det derhjemme.
Jeg gider heller ikke være heroppe.
- Men hvad kan vi gøre? - Jeg ved det godt. Undskyld.
Jeg tror, det er bedst at acceptere det og få det bedste ud af det.
Du har nok ret.
Jeg tager resten af omkvædet, og så optager vi.
Så kan vi kigge på supermånen
Her er kun dig og mig
I dens skær skinner vi også
Hold ud, vi er gyldne
Så kan vi følge Mælkevejen
Hvor stjernerne kommer ud for at lege
Fanger lyset fra endnu en dag
Så hold ud, vi er næsten hjemme
Fra andet vers ind i omkvædet.
En, to, tre, fire.
I stjernebilleder
Tegner vi et kort Over vores vildeste drømme
Det er pixeleret Men på en klar nat kan man næsten se
Intentioner, mistede forbindelser Vi driver bare forbi
Og føler os så levende Ja, vi skal flyve
Så kan vi kigge på supermånen Her er kun dig og mig
I dens skær skinner vi også Hold ud, vi er gyldne
Vi kan følge Mælkevejen
Hvor stjernerne...
-...endnu en dag - Casey?
Casey! Cas...
Casey?
Åh nej.
Cricket, det er en kategori D! Gør klar til, at den rammer! Nu!
- Vinduesskjold op. - Ja.
- Generator tændt. Luk luftsluser. - Lukker.
Lukker sluser.
Lukket.
- Hvorfor advarede vejrroveren os ikke? - Den er nok blevet slået omkuld.
- Vand, solenergi, økosystem. Alt er grønt. - Basen er forseglet.
Stormen nærmer sig.
Søg dækning.
INGEN FORBINDELSE
Ingen kontakt til Jorden.
INTET SIGNAL
Nej.
Caseys base er mørk. Vi må derover.
-Øjeblik. Bekræfter iltudtømmelse. - Dronen er uskadt.
Kan vi ikke køre derover?
Sluseporten er spærret, og vi lækker ilt.
Og vand. Vi ved slet ikke, om roveren kan køre.
Vandet skal ordnes, og elektrolysemaskinen skal genstartes.
- Ellers får vi store problemer. - Vi må tænke på os selv først.
Adgang til vandsystemet er vigtigst.
Nu løser vi det her, og så fokuserer vi på Casey.
Panelet er udenfor. Porten til luftslusen er spærret.
Vi kan gå gennem den tunnel og ændre vandforsyningskanalen.
- Den er ikke bred nok til os. - Jeg kan godt. Som en mus.
- Pokkers. - Cricket?
- Hun skal ud. - Vent.
Det gik.
Okay.
Vandtilførsel genoprettet.
Vandtryk stabilt.
Ingen kontakt til Jorden.
- Og iltlækken? - Vi forseglede luftslusen til haven.
Og hvis planterne dør?
Det vil være katastrofalt for vores arbejde, men vi overlever.
Vi må bare plante nogle nye.
Få flere med næste udbringning og lave et nyt økosystem.
- Så nemt er det ikke hjemme. - De kan ikke bestille fra en anden Jord.
Og Casey?
De følger nok nødplanen, som vi gør.
Kan vi ikke nok kontakte dem?
- Radioen virker ikke. - Og sollyset forsvinder.
Vi må skrue ned og spare alle kilowatt.
I morgen.
Godnat, ven.
- Hej? - Han besvarede ikke signalet.
Det gør han altid.
Casey fortæller sikkert vittigheder og spiller skak med sin far.
Tiden løb fra os i dag. Vi gør noget i morgen, det lover jeg.
Jeg elsker dig.
- Op til stjernerne og tilbage? - Ja.
Jeg har forseglet lækken. Planterne overlevede. Dronerne bestøver.
Vi kan ikke køre over til den anden base. Desværre.
Den inderste dør er åben nu, men glem roveren.
Vinden må have skubbet den væk. Så vi er spærret inde.
- Advarsel, iltlæk. - Den anden base lækker ilt flere steder.
- Alvorligt? - Ikke endnu.
- Hvad med dronen? - Hvad med den?
Så vi kan se, om de er okay.
Det er vores eneste drone.
- Vi må tjekke hullet. - Det kan vi gøre senere.
Deres iltbeholdning er bekymrende.
Lad mig.
Jeg kan altså godt.
Det er bare ligeud.
- Cricket... - Han er min bedste ven.
Flyvning påbegyndt.
Det går fint.
Du er der næsten. Pas på horisonten.
For stor afstand. Transmission afbrudt.
Advarsel. Dronen er offline.
Nej!
Det udstyr kan ikke erstattes, Amahle. Den er væk.
Det var dumt. Undskyld.
Den ødelagte sluse spærrer os inde, og nu er vi blinde.
- Vi kan ikke risikere noget. - Vi må fokusere på os selv.
Det er jo ikke pointen.
Med eksperimentet. I har lært mig,
at vi er på Mars for at hjælpe menneskeheden.
For at skabe en redningsbåd.
Hver lille handling kan gøre en forskel. Ikke?
- Jo. - Selvfølgelig.
Der er mennesker lige derovre.
Casey svarer ikke på signalet. Måske har de ikke mere ilt.
- Vi er nødt til at se efter. - Cricket...
Seriøst? Skal vi slet ikke prøve?
Hvad hvis det var os? Hvis det var mig? Ville I så ikke gerne reddes?
Skat, roveren er i stykker.
Vi er spærret inde med en ødelagt luftsluse.
- Hvordan skal vi hjælpe dem? - Vi går.
Indbygget iltforsyning. Vi har seks en halv time til at nå frem.
Lige nok. Men det er en enkeltbillet.
Hvis vi får åbnet slusen, mister vi al luften herinde.
Hvis den ikke kan lukkes igen, kan vi ikke vende tilbage.
Du kan godt, mor.
Vi kan godt. Det ved jeg, vi kan.
Trykudligning påbegyndt.
Mor?
Det er da løgn!
Var vi der slet ikke?
- Vidste I det? - Nej!
Selvfølgelig ikke.
Cricket.
Hvad sker der her?
Du er uskadt! Er du vred? Jeg mener... Det er jeg vist, men jeg er ikke sikker.
Jeg føler alt muligt lige nu. Jeg er sur, men jeg er også glad.
- Jeg er glad for at se dig. - Og du er uskadt!
- Hvor er dine forældre? - De aflægger rapport.
Jeg kørte i den rover i 14 måneder.
Det var et stillestående computerspil med hydraulik.
Idéen var at undersøge, om en familie kunne udholde presset på Mars.
Og samarbejde under kriser.
Jeg... tror, vi forstår det.
Jeg er helt lamslået.
I udviste opfindsomhed, teamwork og et engagement i menneskeheden.
I udmærkede jer i alle discipliner.
Familier som jeres kan kolonisere og skabe liv på Mars.
Vi behøver ikke tage derop.
Mars er ikke redningen, men eksemplet.
Vi har levet et CO2-neutralt, affaldsfrit liv i 14 måneder.
Det eneste offer var, at vi var alene.
Skal vi helt op på Mars for at leve rent?
Hvis vi gør alt det her på Jorden, er det da bedst for alle.
Vi kan redde planeten i fællesskab.
Cricket June, det, du har gjort de seneste 24 timer, kan vi alle lære af.
Du er den fødte leder.
- Mig? - Ja, dig.
Gør jeres arbejde her. Vi fortsætter Mars-programmet.
Forhåbentlig uden grund.
Lige én ting til, før vi begynder.
- Hvad er klokken? - Den er 15.
Vi kan godt nå det. Casey, har du din sequencer med?
Ja, jeg har.
Ja, vi skal flyve Så kan vi kigge på supermånen
Her er kun dig og mig I dens skær skinner vi også
Hold ud, vi er gyldne
Vi kan følge Mælkevejen
Hvor stjernerne kommer ud for at lege Fanger lyset fra endnu en dag
Så hold ud, vi er næsten hjemme
Supermåne
Hold ud, vi er næsten hjemme
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve