Cricket? Upp och hoppa.
Trots våra insatser har vi inte lyckats stoppa den globala uppvärmningen.
Snart är det oåterkalleligt, varför vår mission är av yttersta vikt.
- God morgon. - God morgon, Loppan.
Hej, Cricket.
Fortsätt ert fina arbete med att skapa ett ekosystem här uppe.
Jorden är beroende av er.
Ni är en livbåt för mänskligheten. Håll 1,5-gradersmålet vid liv.
Klart slut från Cousineau.
Varför kan inte folk samarbeta med att stoppa uppvärmningen?
Det är inte så enkelt.
Många är fortfarande beroende av oljeförbränning, som skadar jorden.
Men vi gör framsteg här uppe.
Växter frodas i jorden. Vi är nära att hitta vatten.
Och ju snarare vi lyckas, desto snarare kan vi åka hem på besök.
Jag älskar er,
men det har gått två jular och en halloween.
- Jag saknar bus eller godis. - Jag saknar löven och doften av höst.
Jag också.
Så, är ni taggade?
Över?
Våra gäster. Våra första besökare nånsin.
Jag pratade med Caseys föräldrar i går. De anländer vid sex i morgon.
Vet ni hur det är att få sin enda vän uppstrålad i sitt rum som ett hologram?
Jag skulle behöva en high five. En riktig high-five.
Hörni. Vi kanske borde baka chokladkakor,
som de där hemma.
Nästa varuleverans är om nio månader.
Vill vi använda upp all vår choklad till kakor?
- Ja. - Okej. Dags att jobba.
Avfallshantering inledd.
AVFALLSHANTERARE
Använder vi all vår choklad, så får vi ingen över till annat.
Vad sägs om dadelkakor?
Mamma, jag har inte ätit kakor på nio månader.
Överdriv inte med sparandet.
Att spara är viktigt.
Det är choklad också.
Hej, lilla krabat. Du vill säkert ha en kaka.
Han förtjänar en, som stoppat bi-kollapsen och allt.
Drönarna är hjälpmedel. Vi behöver fortfarande riktiga bin.
- Inga bin… - Ingen pollinering.
Utan pollinering ryker en tredjedel av jordens livsmedelsförsörjning.
Minsta sak kan ha stor inverkan på vår miljö.
Ibland önskar jag bara att folk kunde se vad vi gör här uppe.
En dag får de det.
Tänk dig en massa familjer som bor i livsmiljöer som vår.
En livbåt. En livbåt som är exakt likadan varje dag.
Men inte i morgon.
Inte i morgon.
Det blir kul att träffa folk.
- Vad ska du ha på dig? - Det här, antar jag.
Inte? Du kanske kan välja ut nåt åt mig?
Definitivt.
- Huset är fulladdat. - Syre?
Miljösystem undersöks.
- Atmosfären är bra. - Redo att ta styrspakarna i dag?
Jag har min färdplan. Jag är redo.
Maxhöjd inställd på 300 meter. Begär tillstånd för uppskjutning.
Beviljat.
Uppskjutning inledd.
Solpanelerna är fria från sand.
Boplatsstrukturen är bra.
Hej, mamma.
Kommunikationstorn i drift.
Landning slutförd.
Bra jobbat, Maverick.
Vem?
Ha det bra i skolan. Vi älskar dig.
Till stjärnorna och tillbaka.
Tryckfallsprocess inledd.
Varning. Dörrar öppnas.
God morgon, Digby.
Köp en ostburgare med pommes åt mig.
Ska bli. Bädda din säng nu.
Vi tar vid där vi slutade senast. Thoreau leker kurragömma med…
En hoande lom.
Nån som vet? Inte en uggla, utan…
- Ja? - En hoande lom.
De hör oss inte. Det är inspelat.
- Jag vet, Casey. Vana. - Just det.
Så, han lämnar storstan och skaffar en rustik stuga i skogen
och lever med jordekorrarna och rapphönsen och myrorna i Walden.
- Han har åtminstone myror. - Och en damm.
Och natur.
Jag skulle döda för några myror här. Till och med spindlar, som jag hatar.
Vänta.
T: SKA DU PÅ AELISH FÖDELSEDAGSFEST?
Jag missar Aelish grymma födelsedagsfest igen.
Sätt på igen. De övervakar våra lektioner, Crick.
Exakt.
Så, är du redo för min socialt tafatta pappa
och superentusiastiska mamma i morgon?
Absolut. Ta med din basebollhandske, dina rullskridskor och din sequencer.
Vi måste spela in vår låt till talangshowen.
Pappa sa att vi är tidsbegränsade. Så att inte syret tar slut.
Ja, men vi hinner med mycket kul på fyra timmar. Det kommer bli grymt.
Så, vintern är på väg,
och vår Thoreau skaffar en rustik stuga i skogen som skyddar honom
mot det bistra vädret.
Vi fick ett genombrott på strövaren i dag.
Hittade ni ett maskhål till jorden?
Vi är nära att bekräfta Mars underjordiska vattenreservoar.
Vår sond nådde en kilometers djup.
En underjordisk sjö skulle förändra allt. Det är byggstenen mänskligheten behöver.
Mikroorganismer och ett marsianskt hav är en del av receptet för en beboelig planet.
Så hur var skolan i dag?
Bra.
Hur går det med låten som du och Casey jobbade på?
Vi ska spela in den i morgon när han kommer hit.
Behöver ni publik?
Nej.
- Kom igen. - Cricket.
Vädervarning.
Väderutforskaren spårar en storm.
Liten kategori A. Den bör nå oss om 14 timmar.
Vi får skjuta upp Caseys och hans familjs besök tills sandstormen passerar.
Vi får se hur vårt hus klarar stormen först.
Hur länge?
- Det beror på många faktorer… - Hur länge?
Tre veckor. Kanske två.
Allt jag ville ha var några timmar med min vän. Är det för mycket begärt?
Vi är på en helt annan planet, och nu jäklas vädret här med oss?
Seriöst?
- Vi är ledsna, Cricket. - Ja.
Ja. Jag också.
Okej. Det här är faktiskt inte deras fel.
Vi har redan hållit på så här i månader. Vad gör två veckor till?
Du vet hur folk alltid antar att någon gör något åt klimatförändringarna?
Vi är denna någon.
Och ibland vill jag inte vara det.
Jag förstår.
Nu missar vi talangshowen. Den är om två dagar.
Vi kan spela in på varsitt håll.
Jag önskar att människor inte hade förstört Jorden.
- Det är inte för sent. - Kanske.
Okej. Jag har experimenterat lite med versen. Vill du höra?
Låt höra.
På en ensam planet Som hologram, ja, dansande små ljus
Från där du står nu Kan du ta min hand
Ta min hand Och springa över skyn
Som ekon, håller taget
Hundratusen mil
Här i vår exil
Men snart kommer jag dit
Och vi kan stirra på månen då Ingen annan finns här än vi två
Och i dess sken lyser även vi
Lyser som guld nu
Kommer du?
Jag kommer strax.
Jag måste gå och spela schack med pappa.
Glöm inte att säga god natt.
Det ska jag inte.
VÅTSERVETTSRANSON
God natt, kompis.
- Tack för hjälpen i dag. - Inga problem.
Vi säkrar utgrävningen och är hemma innan stormen.
Klarar du dig?
Självklart.
- Glöm inte… - Att bädda min säng. Nej, då.
Ostmackorna ser så goda ut.
Jag vet att en simulerad lunch på skolan ska få oss att känna oss mindre isolerade,
men ju mer det känns som hemma, desto mer saknar jag det faktiskt.
Okej. Jag har ett skämt att muntra upp dig med. Kolla in.
Varför har inte rymdvarelser kommit till vårt solsystem än?
De läste omdömena. En stjärna.
För det första, "kolla in"?
Och för det andra, hur är du 13 år och kan bara pappaskämt?
- Jag fick dig att skratta. -Åt dig, inte med dig.
Men tack för att du försökte.
- Hur är du jämt så optimistisk? - Det är ett val, antar jag.
- Får jag fråga dig en sak? - Fråga på.
Blir du nånsin bitter på dina föräldrar?
- Jämt. - Casey.
Förlåt.
Jag menar, blir du nånsin bitter över att de tog hit oss?
- Ibland känner jag mig som bagage. - Eller en pratande växt.
Jag förstår vad vi gör här.
Det är viktiga saker, men jag saknar frisk luft och att springa.
Och mina vänner.
Jag är din vän.
Jag vet. Jag längtar bara hem. Det är allt.
Jag vill inte heller vara här uppe.
Men vad kan vi göra?
Jag vet. Förlåt.
Vet du vad jag tycker? Vi kan lika väl acceptera och göra det bästa av alltihop.
Kanske det.
Jag har nog andra delen av refrängen klar, sen kan vi spela in.
Och vi kan stirra på månen då
Ingen annan finns här än vi två
Och i dess sken lyser även vi
Lyser som guld nu
Och vi kan följa vårt solsystem
Och alla stjärnor i månens sken
Och vi kan se hur en ny dag gryr
Håll ut, vi är hemma snart
Fortsätt på vers två.
Ett, två, tre, fyr.
I vår stjärnbildskarta
Vi alla våra drömmar ritar in
Full av pixlar, men på en klar natt Man kan nästan se
Avsikter, svunna vänner
Svävar bara runt
Känner energin Lyfta oss i skyn
Och vi kan stirra på månen då Ingen annan finns där än vi två
Och i dess sken lyser även vi Lyser som guld nu
Vi kan följa vårt solsystem
Stjärnor i månens sken
- Ser en ny dag gry - Casey?
Håll ut, vi kommer snart hem
Casey!
Casey?
Åh, nej.
Cricket, det är en kategori D.
Förbered för nedslag. Nu!
- Fönsterskydd upp. - Fixar det.
- Reservgenerator på. Stäng luftslussarna. - Stänger.
Luftslussar stängs.
Stängda.
Varför varnade inte väderströvaren oss?
Måste ha slagits ut innan den hann sända.
Vatten, solenergi, eko, alla gröna.
Boplatsen är försluten.
Nedslag nära. Nedslag nära.
Förbered för nedslag.
BOPLATS KONTROLLPANEL
FÖRBINDELSE FÖRLORAD
Vi har förlorat kommunikation med jorden.
SIGNALSTYRKA INGEN SIGNAL
Nej.
Caseys boplats är mörk. Vi måste hjälpa dem.
Vänta. Bekräftar syreförbrukning.
- Drönaren funkar. - Kan vi köra dit och kolla?
Dörren till strövaren har hängt sig och vi har en syreläcka.
Och en vattensituation. Vi vet inte ens om strövaren funkar.
Vi måste återställa vattenflödet
och starta om elektrolysmaskinen som ger oss luft att andas.
Utan våra resurser är det kört.
Vi måste hjälpa oss själva först.
Tillgång till vattensystemet är viktigast nu.
Låt oss lösa vår situation så kan vi fokusera på Casey sen. Okej?
Åtkomstpanelen är där ute.
Vi kommer inte ut. Luftslussdörrarna har fastnat.
Vi kan kanske ta den här tunneln till panelen
och leda om vattenflödet till den andra kanalen.
Den är inte stor nog för oss.
Jag kan göra det. Som en mus.
- Attans. - Cricket.
- Vi borde dra ut henne. - Vänta.
Det går bra.
Okej.
ÅTKOMSTPANEL
Vattenflöde omstartat.
Vattentryck stabiliseras.
Fortfarande ingen kontakt från jorden.
Och syreläckan?
Vi tätade luftslussen till trädgården.
Tänk om alla växterna dör?
Det vore katastrofalt för vårt arbete, men vi skulle klara oss.
Vi får bara plantera nya och börja om.
Beställa nya plantor med nästa varuleverans.
Starta ett nytt ekosystem.
Det är inte så lätt där hemma.
Nej, det finns ingen annan Jord att beställa plantor från.
Och Casey?
De följer säkert regelverket, precis som vi.
Kan vi försöka kontakta dem?
Komradiorna funkar inte.
Och det börjar bli mörkt. Så vi måste hushålla med varenda kilowatt.
I morgon, Loppan.
God natt, kompis.
Hej.
Han signalerade inte tillbaka.
Det gör han alltid.
Casey drar säkert vitsar och spelar schack med sin pappa i ficklampsskenet.
Dagen rann förbi. Vi tar nya tag i morgon. Jag lovar.
Jag älskar dig, mamma.
- Till stjärnorna och tillbaka? - Till stjärnorna och tillbaka.
Hittade och tätade läckan.
Växterna är okej och drönarna pollinerar.
Vi kan inte köra till den andra boplatsen. Jag är ledsen, Cricket.
Jag fick upp innerdörren, men strövaren är inget alternativ.
Jag ser den inte på kameran. Vindarna måste ha blåst iväg den.
Så, vi är inlåsta.
Varning. Syreläcka.
Systemet visar flera syreläckor på den andra boplatsen.
- Kritiskt? - Inte än.
- Drönaren, då? - Vad är det med den?
Kan vi inte åtminstone se om de är okej?
Det är vår enda drönare. Vi har ingen reserv.
- Vi måste kolla utgrävningen. - Det kan vänta.
Jag är faktiskt orolig över deras syre.
Jag fixar det.
Mamma, jag kan göra det.
Det är bara rakt fram.
- Cricket… - Han är min bästa vän.
Uppskjutning inledd.
Bra jobbat, Loppan.
Nästan framme.
Håll koll på horisonten.
Sändning till drönare instabil.
Läge kritiskt. Drönare nedkopplad.
Nej!
Det finns ingen plan B för utrustningen, Amahle. Den är borta.
Det var dumdristigt. Förlåt.
Skadorna på luftslussarna har låst in oss, och nu är vi blinda utan drönaren.
- Vi kan inte ta fler risker. - Vi måste fokusera på oss. Punkt slut.
Det är inte vad det här handlar om.
Under hela det här experimentet har ni två lärt mig
att vi är här för att hjälpa mänskligheten.
För att skapa en livbåt och rädda liv.
Varje liten handling kan göra skillnad. Eller hur?
- Ja. - Självklart.
Det finns människor bara en bit bort, just nu.
Casey signalerar inte tillbaka. Tänk om de har slut på syre?
Vi måste se om de behöver hjälp.
Cricket!
Seriöst? Ska vi inte ens försöka?
Tänk om det var vi? Tänk om det var jag? Skulle ni inte vilja att de räddade oss?
Loppan, strövaren är trasig.
Vi är inlåsta med en defekt luftsluss.
Hur ska vi hjälpa dem?
Vi går dit.
Syretillgången ombord.
Det ger oss sex och en halv timme att ta oss dit.
Precis tillräckligt. Men det är en enkelbiljett.
Lyckas vi öppna luftslussen, så förlorar vi all luft här inne.
Och om vi inte kan stänga den igen, finns det ingen återvändo.
Mamma, du klarar det här.
Vi klarar det här. Det vet jag.
Tryckfallsprocess initierad.
Mammor?
Ni måste skoja.
Åkte vi aldrig iväg?
Visste ni?
Nej!
Självklart inte.
Cricket.
Vad är det som händer?
Du är okej! Är du upprörd? Jag menar…
Jag tror jag är det, men jag vet inte. Jag känner allt möjligt just nu.
Jag är arg, men jag är glad.
- Jag är bara glad att se dig. - Jag är så glad att du mår bra.
Var är dina föräldrar?
De avrapporterar. Vi fick också just veta.
Jag har kört strövaren i 14 månader.
Det var en simulator. Ett stationärt videospel med hydraulik.
Experimentet skulle säkerställa
att en familj kunde överleva under press på Mars
och problemlösa ihop under en kris.
Jag… tror vi förstår.
Jag är ganska chockad just nu.
Ni visade rådighet, laganda och en hängivenhet för mänskligt liv.
Och ni utmärkte er i de nödvändiga experimenten.
Ni är just den sorts familj vi behöver för att kolonisera Mars.
Tänk om vi inte behöver åka.
Mars är inte livbåten. Det är lärdomen.
Vi har levt ett koldioxidneutralt, nollavfallsliv i 14 månader.
Och den enda riktiga uppoffringen var att vi var ensamma.
Varför måste vi åka till Mars för att leva rent?
Kan vi göra allt det här på jorden, får vi det bästa av båda världar.
Då kan vi rädda planeten, utan livbåt.
Cricket June, det du gjorde det senaste dygnet
är en lärdom för oss alla.
Du är en född ledare.
Jag?
Ja. Du.
Fortsätt ditt arbete här. Vi fortsätter livbåtsprogrammet på Mars.
Jag hoppas det inte behövs.
Bara en sak till innan vi sätter igång.
- Vad är klockan? - Hon är tre.
Vi hinner.
Casey, har du din sequencer?
Ja.
Flyga upp i skyn Och vi kan stirra på månen då
Ingen annan finns här än vi två Och även vi lyser i dess sken
Lyser som guld nu
Vi kan följa vårt solsystem
Och alla stjärnor i månens sken Och vi kan se hur en ny dag gryr
Håll ut, vi är hemma snart
Månens sken
Håll ut, vi är hemma snart
Undertexter: Kristina Donnellan