Діти, спускайтеся! А то спізнитеся в школу!
Ого.
Підеш у цій футболці? Вона брудна.
Не брудна. А з плямою.
Ну тоді…
Ти в ній з дому не вийдеш.
Кесседі!
Хочу спати.
Бо допізна говорила по відео з Ізабель.
Не тільки з Ізабель, але…
Як твій проєкт з ботаніки?
Добре. Буде добре.
Ти ще не почала? А однокласники, мабуть, уже почали.
Часу ще вдосталь.
Ага. Кесс, більше ніяких відеодзвінків після 21:00.
Я згадав, що сьогодні мені знадобиться голокімната.
Виходить «Втеча з острова зомбі-3».
У ній ти на покинутому складі
і мусиш утекти, поки є час.
Нізащо. Після попередніх двох частин у тебе були кошмари.
Що?
Тату, я вже не маленький.
Вибач, але ні.
-Мікрохвильова знов не працює. -Висмикни і встроми шнур.
Не поможе, тату.
Висмикнувши шнур, такі електронні прилади не полагодиш.
Так!
Запрацювала.
КОРОТКЕ ЗАМИКАННЯ
ЛАСКАВО ПРОСИМО
Сьогодні?
Вийшла третя частина зомбаків. Кажуть, найстрашніша з усіх.
Аж така страшна?
Так. Не кажи батькам.
Вони ж не дозволяють тобі в таке грати.
Що? Та ні, дозволяють.
Уже не дочекаюся.
Гра вийде через 12 годин чотири секунди.
Уже три, дві, од…
Кльовий чохол!
Скажи?
У центрі є один прикольний магазинчик.
-Там є все, що хочеш. -Справді?
Нас будуть фоткати завтра після фізри.
-Так нечесно. Я ж буду пітна. -Кесседі!
Коли ми з Тімом побачимо твою частину проєкту?
Скоро. Я ще над нею працюю.
Добре. Здаємо ж усе разом.
Тесс, як новий басейн?
Просто супер. Хочеш подивитися?
Так!
«Острів зомбі-3».
-Гей! -Моя черга.
Я ж дивилася.
Сьогодні виходить «Втеча з острова зомбі-3», ще й наживо.
Ти не можеш у неї грати.
-Перестань! -Ану віддай, Джек.
Ти тут цілий день сидиш. Окупувала кімнату!
Що тут таке?
Я дещо дивилася, а Джек перемкнув.
Я попередив, що гратиму тут увечері.
Ми ж тобі не дозволили. Гра дуже страшна.
Що? Вона геть не страшна.
Кесседі, а в тебе проєкт.
І не кажи, що часу ще вдосталь.
-Обом буде перерва. -Що?
Я вмикаю батьківський контроль.
Тиждень ніякої голокімнати.
І ніяких телефонів.
-Щ… -Що? Чому?
Бо ти допізна сидиш у відеочаті. От чому.
Давайте.
Назад отримаєте з батьківським контролем.
Усі говорять про «Зомбі-3».
Через батьків я наслухаюся спойлерів.
Вони нам не довіряють.
Нащо мені казати, коли робити проєкт?
Я й сама знаю коли.
А тут точно є те, що нам треба?
Тайлер сказав, що тут є все, що хочеш.
Вітаю. Нам потрібен пульт,
щоб вимкнути батьківський контроль.
Батьки випадково ввімкнули.
Вони вже старі й не тямлять у техніці.
А потім таке дивне сталося:
хтось увірвався в наш дім і вкрав пульт.
І ще багато чого.
-Просто пояснюю. -Так.
Аякже.
Усе дуже ясно.
Десь має бути універсальний пульт якраз на такий випадок.
Купив у стартапера-невдахи.
Ось, знайшов.
Класний, правда?
А він підійде? Наша голокімната геть нова.
І треба, щоб він розблокував телефон.
Він універсальний.
Працює з будь-чим.
А точно варто це робити? Мама з татом знавісніють.
Це якщо вони взнають, а вони не взнають.
Як цей пульт вмикається?
Натисни кнопку.
Добре.
-Увімкнено. -Клас!
А тепер батьківський контроль.
Хай буде, що буде.
Контроль вимкнено.
Діти!
Мамо, тату, тільки не сердьтесь. Я все поясню.
Ми зайшли сюди, щоб…
Вимкнути батьківський контроль?
Якщо це необхідно
і ви думаєте, що доросли до таких рішень, то так і скажіть.
Я доріс.
Мамо,
а вимкнеш батьківський контроль і на моєму телефоні?
Я теж доросла до такого рішення.
Добре.
Дай телефон.
Ух ти.
Ви сідайте, а ми миттю.
Ти це бачила?
Вони зробили по-нашому.
Так. Це все пульт.
Вимкнув не батьківський контроль у голокімнаті,
а батьківський контроль мами й тата.
Це неможливо.
Я тобі доведу.
Натисну іншу кнопку. Хай буде «Мова».
Мова: іспанська.
Неймовірно.
Мені аж соромно стало, що я так відстаю з іспанської.
Без звуку.
-Хочеш спробувати? -Не знаю.
Вони до нас ставились, як до маленьких.
Слушно. Дай щось спробую.
Мова: англійська. Увімкнути звук.
Мамо, можна завтра для фото взяти твій діамантовий кулон?
І як це мама дала тобі свій діамантовий кулон?
Він розкішний.
Вона мені довіряє.
Як ти на фізрі зберегла зачіску?
Тато написав звільнення.
А що? Для фото треба бути чепурною.
Я вже запарився у светрі. На мені наче пес сидить.
-То зніми. -Таке скажеш.
Якби я сфоткався в брудній футболці, батьки б мене вбили.
Вона не брудна, а з плямою.
Хіба не ясно?
Діти. Як там у школі?
Чудово.
У нас на вечерю піца й морозиво, як ви й просили.
Поможете накрити на стіл?
Я сьогодні збирався повечеряти в голокімнаті.
А я – у себе в кімнаті.
Ну, якщо ви так хочете.
Так. Дякуємо за вечерю.
Запускається «Втеча з острова зомбі-3».
Гра для дорослої аудиторії.
Гра зовсім не страшна.
А класно зробили.
Перша підказка.
Голокімната, відбій!
Це я купила на завтрашню басейнову тусовку у Тесси.
Гарний.
Це Тесс.
Дістає мене зі своїм проєктом з ботаніки.
Ви ж в одній групі, а проєкт здавати вже завтра.
У мене попереду ще ціла ніч,
та якщо вона набридатиме, я не встигну.
Кесс.
Хочу сказати «добраніч».
Уже дев’ята.
І що? Хочеш, щоб я закрила відеочат?
Ні, просто нагадую. Ану ж ти стомилася.
Лягай, коли захочеш. Добраніч.
Добраніч.
Твоя мама так спокійно відреагувала.
Вона наче інша людина.
Ні. Я на це більше не куплюся.
Мамо!
Ні, ні. Ну все.
Тату? Ти чого тут?
Ні. Ні.
Мамо! Що? Ні!
Тату! Ні!
Ні! Ні!
Ні!
Кошмар наснився? Ми почули твої крики.
Мене налякала «Втеча з острова зомбі».
Не треба було грати.
Не треба було. Не треба…
Що тут за крики?
У брата кошмари.
«Острів зомбі»?
Засинай.
Усе буде добре.
Засинай?
І все?
-А ти що хотів? -Не знаю. Щоб мене втішили.
Треба знов увімкнути батьківський контроль.
Якщо тебе лякає відеогра, то не грай.
-Хай світло буде? -Ні. Вимикай.
А хоча ні, краще ввімкни.
Дякую.
-Що ти робиш? -Нічого.
Так я й повірила.
Віддай! Перестань!
Віддай! Чого ти?
Втрутимося?
Вони вже дорослі, самі розберуться.
Перемотка.
-Не натискай кнопки! -Увімкнути.
-Це ти натискаєш! -Ні!
Втрутимося?
Ні!
Вони вже дорослі, самі розберуться.
Віддай!
Пауза.
Вони що, завмерли? О ні.
От молодець, Джек. Він не працює.
Мабуть, заклинило, коли ми сварилися.
Дай спробую.
О ні.
Гей.
Це щоб вони не змерзли.
-Ти хоч спав? -Ні. А ти?
Ні. Я була нажахана.
Що будемо робити?
Не знаю. Але хай там як, спершу сходимо до школи.
Джек.
-Джек. -Міс Раян?
До директора. Негайно.
Ого! Яка краса.
-А де стебло? -Ух ти.
Це я винна. Я його не зробила.
Решта квітки нормальна. Поставлю вам по трійці. Ви здали.
По трійці?
Трійка.
Директор викликав на завтра маму з татом.
-Викликав? Особисто їх? -Так.
Гей! Коли ти прийдеш?
А де ти?
Я в Тесс. Усі вже тут.
Мене не запрошували.
Я з нею поговорю.
Не треба. Вона на мене сердиться.
Ми завалили проєкт.
Розважайся там.
Усе нормально?
Ходімо.
Схоже, заклинило активатор.
Ми й самі здогадалися.
Поміняєте нам на новий?
Я ж казав: я купив його в стартапера-невдахи.
У мене такий один.
А полагодити можете?
Ви хоч розумієте, який цей пульт досконалий?
Ні.
І що нам тепер робити?
Не знаю. Спитайте в батьків. Може, вони полагодять.
Знаю, вона на мене гнівається.
Я не зробила свою частину проєкту.
Була зайнята.
Кому я розказую? Ви ж завмерли.
Треба було почати раніше, як ти й казала, але…
тепер уже пізно.
Тесс образилась, а я не знаю, як усе виправити.
А ти б знала.
Ти ж розумієш, що вона завмерла?
Мені страшно, Джек. Я скучаю за мамою й татом.
А якщо вони такі й лишаться?
А спитаймо себе, що б зробили мама з татом.
Коли я засмучена, мама каже дихати й зазирнути вглиб себе.
Я голодна? Чи стомлена? Чи надто гостро реагую?
Так, так і ні.
Я цілий день нічого не їв. Ходімо.
Я б оце з’їв татів фірмовий гамбурґер з індичкою.
І я. Але будуть розігріті макарони.
От клас. Знов не працює.
Висмикни і встроми шнур.
Подіяло.
Ми завжди кепкуємо з татових примітивних рішень,
але іноді вони діють.
Думаєш, треба просто поміняти батарейку?
Варто спробувати.
Одна проблемка.
Де тут батарейка?
Оце має бути вона.
Якщо не подіє, мама з татом такі й лишаться.
Треба щось робити.
Гайда.
Момент істини.
Увімкнути.
Діти.
Так приємно, що ви не сваритесь.
-Подіяло. -Що подіяло?
-Увімкни батьківський контроль. -Сходжу в голокімнату.
-Не той контроль. -А оцей.
Батьківський контроль увімкнено.
Що тут діється? І чому ми стоїмо в коридорі?
А це що таке?
Ми все пояснимо. Та спершу – ви мали рацію.
Ми не такі дорослі, як думали.
Помагайте нам приймати рішення.
Ми вас любимо.
Ідіть сюди.
-Ми теж вас любимо. -Ми вас любимо.
Пояснюйте.
Спершу знайте, що нам прикро,
і ви захочете нас покарати на тиждень, і це буде справедливо.
Так. І завтра у вас зустріч з директором школи,
тож зразу карайте на два.
Усе, мамо. Підлога чиста. Я вільна?
Так, з пранням закінчили, сміття винесли.
Тату, скажи мамі, що це вже занадто.
Вибачте нам. Ви нас достатньо покарали. Ну будь ласка.
Послухайте.
Я клянуся… Ми клянемося більше ні…
Вимкнути звук.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова