Вибач.
Оціни, Тайлере. Наприкінці буде кльовий звук поїзда.
Ага.
Круто. А обов’язково стукати по моїй шафці?
Сет. Скільки разів я казав?
У коридорі не барабанити. Є музична кімната.
Вона ж на тому краю школи.
Забереш після уроків.
Не страшно. У рюкзаку є запасні.
До контрольної готовий?
Що? Буде контрольна?
Ти забув? Міс Бальфур попередила на тому уроці.
Та я жартую.
Забудь.
Не хочу наврочити, та, по-моєму, я завалю контрольну.
І я.
Учора я сиділа з малим і пес зжер домашку.
Чесно. Це не жарт.
Добрий ранок.
У нас стався неприємний інцидент.
Учора після уроків
хтось заліз у комп’ютер міс Бальфур і вкрав відповіді до контрольної.
Хоч хто це був, так не можна.
Хай винуватець до кінця дня прийде до мене.
Інакше міс Бальфур придумає нові питання
і вам доведеться готуватися заново.
Якщо ніхто не зізнається,
я з кожним поговорю окремо, поки не з’ясую, хто це був.
КОРОТКЕ ЗАМИКАННЯ
НАЙКРАЩОМУ ДИРЕКТОРУ
«Аж 74% учнів
повідомили про успіхи з основних предметів після…»
Читайте не всю промову, а головні тези.
Так вона буде невимушеніша.
Що ти хотів, Сет?
Ви сказали винуватцю прийти до вас.
Відповіді вкрав ти.
Я геть не здивований.
Сідай.
Що ж, подивимося.
Кому ви дзвоните?
Твоїм батькам.
Ні, нащо ж їм дзвонити?
Вони дуже зайняті.
Вітаю. Це директор Янґ.
Щойно зможете, передзвоніть, будь ласка. Це щодо Сета.
Виникла ситуація, яку я хотів би з вами обговорити. Дякую.
Тепер покарання не уникнути.
Якщо це поможе, я шкодую про скоєне.
Добре. Але це не поможе.
Поговорю з батьками, й ми вирішимо, як бути.
Добре, що ти зізнався.
Правильно зробив.
Як ви знаєте, Ньютон – це технічна Мекка,
і наша школа випустила велета цієї Мекки.
Ого.
Я дуже радий, що доктор Анна Маєрс повернулася,
щоб представити нам свій новий винахід.
А ще зовсім недавно
вона була на вашому місці.
Це доводить: якщо тяжко працювати, можливо будь-що.
Цей пристрій ще не запустили. Ви перші побачите його в дії.
Простими словами, він дає змогу обмінюватися
думками за частку секунди.
Це як телепатія?
Майже.
Потрібно двоє охочих.
Ми хочемо.
Стійте. Пристрій уже діє.
Тайлере, як можна таке казати?
Ти перший почав.
Ну все, перестаньте. Сядь, Тайлере.
Я можу.
Ви ж знаєте, які вони – учні.
-Сет. -Так.
Через ці електроди відбувається миттєвий обмін думками.
Заплющте очі.
Ви можете відчути щось незначне,
ледь помітне.
Ніби хтось дивиться вам через плече.
Як директор Янґ через моє.
Це означає, що контакт є.
Другий учасник не може побачити ваших думок
чи прочитати їх.
Але може отримати вашу думку.
І мати до неї доступ, якщо ви думаєте про нього чи про його ім’я.
-Круто. -Згоден із Сетом. Дуже круто.
Почнімо.
Передачу завершено.
Що ви зробили? Я в тілі дванадцятирічного хлопця.
У попередніх тестах обмінювалися лише простими думками й реченнями.
А ви обмінялися всім.
Можете вернути все, як було?
Я не можу бути директором у його тілі.
А поганенький у вас зір.
Не бійтесь. Я усуну наслідки:
повторно відкалібрую нейронний інтерфейс.
І довго це буде?
Десь добу чи трохи більше.
Добу?
Ніхто не повинен знати.
Нас не похвалять, що ми
дозволили досліди над учнем,
бо це наша колишня учениця.
А я хіба не постраждаю? Я втрачу фінансування.
То ми домовилися? Нікому ні слова.
Ви що, знущаєтеся?
Сет.
Я буду директором школи?
-Не бійтесь. Я нікому не скажу. -Ти не будеш директором.
Я можу бути переконливим вами. Я добре пародіюю.
Але це недоречно.
Піду працювати.
Протримайтеся ще добу.
Якщо вже так вийшло, нам потрібні правила.
Раптом щось станеться – знайди мене.
Що може статися? Я ж директор.
Об'їм в учительській холодильник
і подрімаю на дивані.
До речі, в мене екзамен з фізри, тож удачі.
А після школи – уроки гри на барабанах.
А ще на завтра треба прочитати історію.
Містер Берґ дає стільки домашки.
Нічого тут не чіпай.
Даруйте, директоре Янґ.
Так. Це я.
На першій лінії Сетові батьки. Ви казали, це важливо.
Так і є. Дякую.
Мамо?
Мама Сета?
Дякую, що передзвонили.
Гей. У вас шикарна квартира.
А запасна щітка є?
Чистити зуби вашою гидко, хоч я – це ви.
Не бери мою зубну щітку.
У шухлядці є запасна. Потім викинеш.
Добре, зрозумів.
-Що робите? -Поможеш?
Батьки зробили стейк.
-Щастить же. -Я веган.
Сет, за столом ніякого телефону. Ти знаєш правила.
Я пішов.
Вибач… тату.
Сьогодні дзвонив директор школи.
Сказав, що ти молодець і що ми маємо тобою пишатися.
І порадив купити нові барабани. Дивина та й годі.
А він точно не про якогось іншого Сета говорив?
Сходіть до нього завтра після 14:00.
І чого ти казав, що він злий? По-моєму, приємна людина.
Злий?
Що ж, смачного.
Ну й безлад.
Сетові барабанні палички.
Синку.
Вибач, що налякала.
Тобі ж треба читати історію.
Треба.
Просто вирішив випустити пару.
А як твоя контрольна з математики? Ти стільки готувався.
Навіть картки зробив.
Ти нервувався, але все вивчив,
і отримаєш найвищу оцінку.
Година до сну.
Сет готувався?
Найвища оцінка?
Ой, вибач.
Йо, Кев!
Доброго ранку, Лізо.
Міс Бальфур.
Мені здається чи він якийсь дивний?
Дуже дивний.
Йо, Тай. Відпадний прикид.
На серйозі.
Дуже-дуже дивно.
А хіба ваша асистентка не приносить вам щоранку булочку?
Ану віддай.
А що з твоїм лицем? Тобто моїм лицем.
Я раніше не голився.
І прокинувся з болем у попереку.
Мабуть, побічний ефект експерименту.
Це зветься старіння.
Поговорімо про вкрадені відповіді. Ти готувався до контрольної.
Як було насправді?
Картки придумала мама. Я ними й не користувався.
Розповідай, Сет.
Ти все вивчив.
Хто вкрав відповіді?
Тайлер?
Він не тягне математику,
а ще англійську й історію.
Украв я. Нащо мені про таке брехати?
Не знаю.
Але ти когось прикриваєш.
Ідіть у клас.
Тайлер.
Щось тобі розповім.
Учора я сказав директорові, що це я вкрав відповіді.
Ти вкрав відповіді?
Тихіше ти.
Ні, я не крав. Але сказав, що вкрав. Ми ж знаємо, хто це зробив.
Знаємо? І хто?
Ти, Тайлере. Відповіді вкрав ти.
Ні, я не крав. Чого ти так подумав?
Бо в тебе погані оцінки.
У мене завжди погані оцінки.
Дивно, але слушно.
Я пожартував.
Я знаю, що це був не ти.
І в чому прикол?
Ви знали, що в учительській є морозиво?
Хто б міг подумати?
Що ж, я вас слухаю.
-Зазвичай зустріч починаєте ви. -Авжеж.
Але сьогодні давайте навпаки.
Добре. Потрібно придумати, як зібрати гроші на нову форму для команди.
Можна продавати шоколадки.
Ні, вже продавали.
Придумав: вуличне свято.
Прошу?
Запросимо діджея, прикрасимо спортзал графіті,
приженемо фудтраки.
Усі кошти підуть на форму.
А що? Непогана думка.
Авжеж.
Я ж директор.
-Що далі? -Нове шкільне меню.
Приберіть з нього чилі.
Воно гидке, і після нього всім погано.
Хай натомість буде піца.
Піца буває щовівторка.
А тепер буде й щочетверга.
Це так цікаво. Що ще?
Мені потрібна допомога з Джеремі.
Він заважає класу.
-Джеремі жахливий. -Директоре.
Та ну, ви ж усі так думаєте.
Якщо це все,
по-моєму, я бачив в учительській сандвічі.
Удачі на сьогоднішньому засіданні ради.
Дякую.
А про яке засідання йдеться?
У мене їх стільки.
-Про скорочення бюджету на музику. -Скорочення бюджету?
Зараз буде.
Смішно.
Сет, ти так мені й не відповів.
Я був трохи зайнятий.
-Як тобі мій дизайн? -А для чого це?
Для мого бізнесу принтованих футболок.
Ти б дав за таку 35 баксів?
Тридцять п’ять доларів? За футболку?
Нізащо.
Але я не твоя цільова аудиторія.
Сет, треба поговорити. Негайно.
Скорочуєте бюджет на музику?
Як так? Це мій єдиний улюблений предмет.
Бюджет скорочую не я,
а шкільна рада. Я хочу лишити все, як є.
-Он воно як? Справді? -Так.
Віриш ти чи ні, я люблю музику, але не в коридорі.
-Я не хочу нічого скорочувати. -Вибачте, я подумав…
У мене важлива зустріч з радою.
Усе буде добре. Хай тільки міс Маєрс зробить як було.
Тоді ходімо.
Ще раз перевірю контакт.
Поки ми не помінялися місцями, щось скажу.
Я пролив соус на ваш килимок. І джакузі зламалося.
-По-моєму, воно вже було зламане. -І це за один день?
-Ну все. Можемо починати. Готові? -Так.
Заплющте очі. Зосередьтеся.
Нічого не змінилося. Я й досі він.
Без паніки.
Мозок – це складний клубок нейронів,
а техніка нова. Потрібен час.
У мене через 45 хвилин презентація. Що робити?
Я щось придумав.
Це трохи химерно, та давайте я виступлю замість вас.
Іншого виходу нема.
Я все зроблю, як треба.
Збережімо бюджет на музику.
Напиши мені на сьогодні звільнення з останніх уроків.
Напишу.
Маєш хвилинку?
-Треба поговорити. Це важливо. -Про що?
Тайлер сказав, що ти зізнався в крадіжці відповідей.
Он як?
А ще сказав, що ти звинуватив у цьому його.
Нащо? Ти ж знаєш, що вкрала я.
Просто приколовся з Тайлера.
Дякую, що мене прикрив.
Я не встигаю вчитися, бо тато
втратив роботу.
Він шукає нову, а я пораюся по дому
і заробляю, доглядаючи за дітьми й розмальовуючи футболки.
І ти не хотіла його засмутити
поганою оцінкою.
Це не виправдання. Мені соромно.
Це була помилка. Не бери на себе мою вину.
Хоч би директор не сильно мене покарав.
Він хороша людина. Ти здивуєшся, наскільки.
Диво, що ти взяв вину на себе. Ти дуже добрий друг.
-Вітаю, Джоне. -Вітаю.
Так.
А це хто?
Це Сет. Він відвідує уроки музики
і дуже талановитий барабанщик. Неймовірно талановитий.
Беріть автограф, бо він стане зіркою.
Я вирішив узяти його на зустріч,
щоб ви побачили, з чим ми маємо справу.
-Вітаю. -Вітаємо, Сет.
Ми уважно слухаємо, Джоне.
-«Ньютон називають столицею техніки…» -Вибачте, що перебиваю,
-але у вас же є слайди, директоре. -Є?
А, так, є.
Авжеж. Покажеш їх замість мене?
З радістю, директоре.
«Ньютон звуть столицею техніки,
та не забуваймо важливість всебічного розвитку.
Малювання, фізкультура й музика – невід’ємна складова
розвитку наших учнів.
Як видно на першій діаграмі,
музика стимулює здоровий розвиток мозку,
впливає на успішність і налаштовує на позитивний лад…»
Ще раз вибачте.
Можна вас на кілька слів?
Так. Одну хвилинку.
Я намагаюся, але промова така нудна.
-Читаю її й ледь не засинаю. -Забудь про промову. Зробімо краще.
Будь собою. Іди туди й роби те, що вмієш найкраще.
-А що саме? -Будь клоуном у класі.
Ти ж любиш музику.
От і покажи їм це.
Облишмо промову.
У ній сухі факти й цифри, від яких хочеться спати.
А музика – не цифри. Це емоції.
-От яку музику ви слухаєте? -Я слухаю джаз.
Чудово. Майлза Девіса?
І Колтрейна?
-Аж танцювати хочеться. -Так.
А ви що слухаєте?
Я люблю реп.
Несподівано, але цікаво.
А я люблю софт-рок 80-х.
Навіть не сумнівався. І я вас не осуджую.
Я лиш кажу, що музика супроводжує нас усе життя.
Ми слухаємо музику, коли пишемо твори,
коли готуємо їжу чи прибираємо в домі,
бо батьки вже 15 разів сказали.
Коли нам сумно, музика нас бадьорить. І вже не так самотньо.
Не зменшуйте кількість уроків музики,
інакше ми втратимо частину самих себе.
Гарно.
Не знав, що ви граєте на барабанах.
Я навчився на уроках музики. Це блюз.
Умикай, Сет.
Підхоплюйте ритм.
Впустіть у себе музику.
Отак. І зіграймо на уявній гітарі.
Хіба ви не граєте перед дзеркалом на уявній гітарі?
Ви точно граєте.
Отак.
Так.
Що в цій школі діється?
Дивно. Дуже-дуже дивно.
Молодець, Сет.
Бюджет не тільки не скоротили, а й підвищили.
Я знаю, яку ударну установку купити.
Спробуймо ще раз. Заплющте очі.
Передачу завершено.
Спина болить. Я знову я.
-А я все бачу. -Слава богу.
Усього цього не було.
Я скучатиму бути тобою, Сет.
Класно було знов побути підлітком, крім домашки.
Як це не дивно, думаю, тепер я буду кращим директором.
Ви й так хороший директор.
Я думав, ви тільки сидите й ускладнюєте нам життя.
Ви так і робите, але не навмисно.
У вас важка робота, й ви її робите добре.
Краще за мене.
Лоґан усе мені розповіла.
Я цього й боявся.
Не карайте її суворо. Їй тепер нелегко.
Наслідки будуть, але по справедливості.
Прикривати її було нерозумно, але й неймовірно сміливо.
Їй пощастило мати такого друга, і я пишаюся, що ти наш учень.
Побачимося в коридорі.
І ще одне:
на вашому дивані подряпина. По-моєму, вона там уже була.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова