RODINNÁ A MANŽELSKÁ TERAPEUTKA
Tak, Emily, jak se daří?
Celkem fajn.
Trojka z matiky je celkem fajn?
- Čekala jsem čtyřku. - Jedna trojka, Beth. Klid.
Tablet zůstal u tebe. Nemohla se učit.
Zkusme veselé téma.
Těšíš se na sobotní oslavu?
Jdeme na laser game a do zábavního parku.
- S každým zvlášť. - No, dvě oslavy zní zábavně.
Hádka rodičů o to, s kým strávím narozky, je zábava.
Klid. V neděli mám práci, tak jsme se shodli, že sobotu mám já.
To teda neshodli.
Chci prostě normální společnou oslavu.
Zlatíčko, no tak. Užijeme si to, věř mi.
- Jak loni na pouti. - Jo.
- Tam nás to bavilo. - Ne, předstírali jste to.
Proč to říkáš?
Rozešli jste se v podstatě hned po ní.
To si spočítat umím.
To není pravda.
Přiznejte, že všechny moje milý vzpomínky jsou ve skutečnosti lež.
Přemáhali se kvůli mně.
To, že už si nerozumí, neznamená, že nemají hezké vzpomínky.
Zvlášť na chvíle s tebou.
Joan má pravdu. Nikdo nic nepředstíral.
Tvoje narozeniny byly bezva. Všechny.
Mám nápad.
Možná ti to dokážu.
Pojďte.
Vzpomínková terapie.
Tohle je Touchstone 3000, tedy TS3. Umožňuje znovu prožít vzpomínky.
Ty jo.
- Tak to je cool. - Ohromně.
Připojíte mobil, stáhnete fotku
a TS3 vás do ní přenese.
Za pomoci přidružených metadat
TS3 zrekonstruuje čas, místo a detailní model prostředí z fotky.
Takže můžeme jakoby cestovat v čase?
Nenavážeš tam kontakt s lidmi ani nezměníš dění.
Jen můžeš tu vzpomínku prožít znovu a vidět ji nestranně.
Účinný nástroj, co Emily ukáže, jak veselé narozeniny měla.
A že její veselé vzpomínky nejsou lež.
Pojďme na to.
Tak.
Máš z té loňské oslavy fotky?
Jo, spoustu.
Výborně. Jednu otevři.
Beth, Ryane, posaďte se.
Co tahle?
- Hezká. - Díky.
Polož mobil na ten port.
Zbytek udělá TS3.
Staženo.
Vše připraveno.
Kdyby něco, budu vedle v kanceláři.
Dobře.
Jo.
To je ale zvláštní.
Ta kukuřice byla báječná.
Všechno nejlepší, zlatíčko.
- Jak to víte? - Měsíce náznaků.
Cinnamon byl jen součástí hry na idylku.
To není pravda.
Ani jste mi ho nedali společně.
Táta zatím jedl kukuřici.
Ne? Fajn.
- Nevycházíte spolu. - Tím si nebuď jistá.
A dokonce jsi to udržel v tajnosti.
Mockrát jsem měl na mále.
To si nepamatuju.
To jsou nejlepší narozky.
- Ukaž. - Jo.
To bylo šílený.
Hezká vzpomínka.
Skvělý nápad na oslavu. To vymyslela Beth.
A tys nic nevyzradil. Jsem na tebe hrdá.
PŘERUŠENÉ OKRUHY
Bylo to šílený, Yasmine. A naši spolu pak vycházeli ještě 10 minut.
Kdy si můžu zopakovat výlet na Havaj?
Prvně se vaši musí rozvést.
Miluju je, ale Havaj byla bomba.
Co tvoje oslavy?
Pořád se netěším.
Vaši pořádají dvě oslavy podle tvých představ.
Máš kliku.
Až na ten rozvod.
Ještě nebyl. Jen žijou odděleně.
A možná vím, jak je dát dohromady.
Měli k rozchodu důvod, ne?
Třeba ty jejich věčný hádky.
Ale po pár minutách v tom stroji byli zase šťastní jako loni.
Příště zkusím vzpomínek víc. Narozky, výlet do zoo a Den nezávislosti.
- A oni zjistí, že se milujou. - Snílku. Tak snadný to není.
Možná není, ale zkusím to.
Když to vyjde, už nebudu pendlovat mezi dvěma domy.
Už nebudu poslouchat jejich hádání.
Všechno bude jako dřív.
Skvělé sezení.
Dobře, že se ti daří nezapomínat věci.
Ta vzpomínková terapie zabírá. Už se na ni těším. Zaveďme ji častěji.
Skvělé, že pomáhá.
Zacestujme si v čase. Klíčem ke změně je potvrdit si, co jsme zjistili.
No přesně. Pojďme na to.
Kdo by řekl, že kdy budeš z terapie nadšená?
To ráda slyším.
Tak jo, Emily.
Zkusíme zase tu fotku z minula.
- Pomůžu ti. - Ne, už vím jak.
- Staženo. - Vidíte?
- Jupí. Připravená? - Jo.
- To je jiná vzpomínka. - I tahle je fajn.
Tak jo.
Měl jsi fakt strach.
- Tak bych to neřekl. - Já ano.
Klid. Zvládneš to, odvahu.
Připravení?
- Koukni na tátu! - Bavím se.
- Jo, koukněte. - Jo.
Jó!
- Ty jo! Jupí! - Páni!
Pojďte!
- Vidíš? Zvládl to. - Jo.
Je to v zápěstí.
Díky, tati. Je krásná.
Miluju svou žirafu.
- Ne! - Tu máš!
Počkat. Nesněžilo.
Tohle se nestalo.
Není to kapela z Dne nezávislosti?
Jo, a… Tamto je tygr z naší návštěvy v zoo.
Ty fotky splývají, takže…
To znamená…
Emily!
Co se to děje?
- Nevím. - Řeknu Joan.
Ne, jsou to fotky a videa z mýho mobilu. Hned to spravím.
Chyba.
Chyba?
Smazat. Dělej. Smazat, smazat, smazat.
Chyba.
Konec sezení.
To bylo divné.
Pořádně divné.
Jdu pro Joan a vrátíme se.
Ne, stačilo.
Musím na schůzku, tak…
Uvidíme se v 19:00. Emily bude sbalená.
- Potřebuju to v 18:00. - No jistě.
Určitě máš všechno?
Kontrolovala jsem to.
Jo, co mám koupit Cinnamonovi?
- Proč bys měla? - Má v sobotu narozky.
Stanovilas mu je na stejný den?
Ne. Pořídili jsme ho na moje narozky loni na pouti.
Em, my jsme tě na pouť nevzali.
Sice jsme to slíbili, ale… Však víš.
Dobrý.
Můžu tě vzít letos.
Co to povídáš?
Šli jsme tam. Dala jsi mi tam Cinnamona.
Pouť bych nezapomněla. Ani Cinnamona. Vlastně nevím, kdy jsme ho pořídili.
Děláš si srandu?
Co? Teď jsem zmatená.
Já taky.
Ahoj.
Ať u tebe tentokrát nic nenechá.
Jasně.
- Víš, kdy jsme pořídili Cinnamona? - Na Vánoce.
Ne, Velikonoce. To bylo tematický.
A mý narozky na pouti?
Na té jsem nebyl od dětství.
Vy jste fakt zapomněli? Mám důkaz.
- Teď k té sobotě. - Laser game už nejde odvolat.
Máš rezervaci?
Shodli jsme se.
Kde ta fotka je?
- Tys rozhodl. - Kde?
- To není shoda. - Nemůžeš jednou ustoupit?
Co čekám od právničky?
Nemůžeme plánovat podle tvé múzy.
Dost. Co to s vámi je?
Už si ani nevybavíte náš nejlepší den.
- Emily… - Jdeme, tati. Jen…
Smazáním fotek z TS3 jsem vymazala našim vzpomínky.
Jak to, že sobě ne?
Já přitom na TS3 nebyla napojená.
Ale sbližovali se.
Co když si nevzpomenou? Budou čím dál hádavější.
Nevyšiluj, jo?
Poradím ti. Příště ty fotky nahraj zase. Bum. Vzpomínky se vrátí.
Už je nemám ani v mobilu.
Pochop, to byla poslední hezká společná vzpomínka.
A teď je dám dohromady jen tak, že jim ji nějak vrátím.
Doktorka ti nepomůže?
Nemůžu jí říct, co jsem provedla. Už by mě k TS3 nepustila.
Zamyslím se.
Když z toho dne nemáš fotku, vytvoř ji.
Stáhneme fotku poutě a vložíme vás do ní.
To by šlo.
Musí to vyjít, jinak je fakt po vzpomínce.
Dnes to bylo horší, ale co už.
Dva kroky vpřed, jeden vzad.
Teď se mi vzpomínání nezdá jako dobrý nápad.
Co… Prosím, podle mě to pomůže.
- Když ti to udělá radost… - Vidíš? Táta je pro.
Prosím, mami.
- Tak tedy další pokus. - Jo!
Musíme ji správně nahrát.
Staženo.
Ať to vyjde.
- Jo! - Co je to za vzpomínku?
Z té pouti. Jen jsi zapomněla.
- Já taky. Jak… - Pojďte!
- Co? To se mi nelíbí. - Možná se to načítá.
Co?
Ne, ne. Co se to děje?
Ne, ne.
- Chyba. - Sakra.
- Co jsem ti říkala? - Mě neviň.
Něco je špatně.
- Síla zvyku? - TS3 se vypíná.
- Co se stalo? - Nevíme.
Nechápu proč.
Vzpomínáte si na tu pouť?
- Moje narozky na pouti? - Fakt nevím, o čem mluvíš.
Vypínání.
Zkusíš to znovu?
Oprava prý zabere několik týdnů.
To už spolu naši ani nebudou mluvit.
Je po všem.
- Já věřila, že to vyjde. - Já taky.
- Pořád máš šanci. - Bez TS3?
Možná pomůže popcorn.
Ty jo, no fakt. Na pouti jsme měli kukuřici.
Díky.
Díky. Tak jo, nechytám se.
Poprosím rodiče, aby mě na narozky vzali na pouť,
a prožijeme ji stejně jako loni včetně té kukuřice.
Chytrý. Dáte si opáčko.
- Jo. - A to nakopne paměť.
Kukuřice, seno, skluzavka, ruský kolo i házení kroužků.
A vzpomenou si.
Počkej, to jako vyměníš dvě oslavy za opáčko loňské?
Obětuju i 10, když se dají dohromady.
Oslava je nachystaná. Nenaplánuju do zítřka jinou.
To nemusíš. Už to mám vymyšlený.
A táta mě tam hodí.
Fakt se vzdá svých sobotních plánů?
Prosím. Je to moje narozeninový přání.
Je fakt pozdě. Už jsem zaplatil zálohu na laser game.
Prosím. Před rozchodem jste to slibovali.
Půjdeme na ruský kolo. Prosím.
Vážně to zní lákavě.
Mají tam vyhlášenou kukuřici.
Strávíme spolu celej den. Bude to zábava. Ale vyberu ti oblečení.
Jo?
- Dobře. - Jo!
Úspěch!
Čím začneme?
Tou kukuřicí. Jo, mám hlad.
Ahoj.
Co ty tady?
Beru Emily na pouť.
Plán zněl jinak.
Asi záleží, čí plán myslíš.
Ty jsi nám lhala?
Nezlobte se. Jinak byste nepřišli.
Moc mi na tom záleží.
Můžete se jeden den nehádat? Prosím.
No jistě.
Pěkná košile.
- Tu jsi koupila ty. - Jo, já vím.
Zábava začíná.
Kam prvně?
Co? To ne.
POZDĚ! VYPRODÁNO
- Ne. - Nevadí.
- Jak jim může dojít kukuřice? - Zkusme ruské kolo.
Pojďte. Tohle vyjde.
Jo, tak to nevím.
- Strach z výšek? - Prosím.
Promiň. Bavte se, počkám.
Podržíš mi kabelku?
Zapomeňte na to. Jdeme na jablka.
Tak, vystupovat.
- Šup. - Jo.
Vyfotíme se.
Tak dobře.
Jdeme na to.
Můžeme? Tři, dva, jedna.
- Tak jo, běžíme. - Ne, je vedro.
Jo, bolí mě nohy.
Pojďme házet kruhy tam vpravo.
Nemáš orientační smysl. Vlevo.
Tak si jdi vlevo.
Stát! Musíme jít spolu!
A jsou to moje narozky! Jdeme vlevo.
Vidíš? Bylo to vlevo.
Nech toho, vždyť je to fuk. Pořád se jen hádáte.
Omlouvám se, máš pravdu. Dneska bychom vážně neměli.
Souhlasím.
Tak jo, to je poslední šance.
- Vyhraješ mi žirafu. - No jistě.
Tak jo, jdeme si pro žirafu.
To dáš, tati.
Dobrý.
Trochu jemněji.
Jemněji.
Kvůli tomu kibicování se nesoustředím.
Do toho, tati. Zvládneš to. Jo.
To dáš. Prosím, prosím.
Promiň, snaha byla.
Zaplatím další hod.
Vůbec si nevzpomínáš, že ne?
Není ti nic, Emily?
- Jestli tu žirafu tak chceš… - O tu nejde! Už ji mám!
Nic z tohohle nechci.
Šlo mi o tu milou vzpomínku, ale vy už se k sobě nevrátíte.
Mrzí nás, že to tak těžce neseš. A vážně se k sobě nevrátíme.
- Ale to není konec zábavy. - Jo.
Pořád jsme rodina a vycházíme spolu.
To jste nezvládli ani na mý narozky.
Omlouvám se.
Já taky, zlatíčko.
Máme tě rádi. Oba dva.
Přesně tak. Vážně.
Víš co?
Tam jsou skluzavky do sena.
Co říkáš?
Jdeme.
A jak se po tom, co jste s rodiči zažili, cítíš?
Nevím. Ještě v tom nemám jasno.
Ale myslím, že to celé začalo na výletě na Havaj.
Asi tu pro tebe něco mám.
Máš z toho výletu fotky, že?
Překlad titulků: Růžena Svobodová