Я НЕ ХОЧУ З ТОБОЮ ГОВОРИТИ
ЧОРНИЙ ПТАХ
СЕРІАЛ ЗНЯТО НА ОСНОВІ РЕАЛЬНИХ ПОДІЙ
Круто!
Мій старий казав, що хоче, щоб я став кращою людиною.
Люблю тебе.
Але по його очах було видно, що не хоче.
«Кращою людиною».
-Ні. -Піймав тебе.
Молодець, Джиммі. Виходь за лінію.
Молодець!
Ґремлін.
Знаєш, чого нам не кажуть?
Нам не кажуть, що любов’ю всього твого життя…
може стати твоя дитина.
Ви становите загрозу психічному здоров’ю моїх пацієнтів?
Ти становиш загрозу?
Привіт. Ти куди?
Додому.
Не можна. Ти ж обіцяла.
Нічого я не обіцяла.
А от і ні.
Обіцяла.
Ти обіцяла.
Джеймс.
Що?
Джеймс.
Тобі щось снилося.
Я що, щось говорив?
Ні. Та я подумав, що через мої вчорашні розповіді
у тебе кошмари.
Розповіді?
Саме так.
Іноді я таке роблю.
Брешеш друзям?
Ха?
Що? Ні.
Ти сказав, що мені набрехав.
Отже, ти або брешеш друзям,
або брешеш тим, хто тобі не друзі,
а це пояснює, хто я для тебе.
Усе не так.
Добре.
Добре…
Слухай…
Розслабся, Ларрі. Я не здивований.
Ти про що?
Якщо подумати, то очевидно ж, що ти набрехав.
Я не брехав, а видумував. Я не брехун. Я оповідач.
Та байдуже.
Ти схибив у деталях, а це ж найголовніше.
Ясно. А в яких «деталях»?
-Ти сказав, що підлітком рив могили. -Так.
Але для Джессіки Роуч ти могили не вирив.
Бачиш? Так я тебе й спалив.
Тоді ти б знав, що могили риють
у певному ґрунті.
Так.
А в темряві його не знайдеш.
Та ясно.
Та й навпроти фургона припаркувався той тип.
Так. Він як той реп’ях – так і лізе.
Я збирався повернутися,
але так і не зміг.
Ларрі. Все нормально.
-Не нормально. -Порядок.
Тут усі прибріхують. От я всім кажу, що грав за універ Оґайо.
Не порядок!
Я…
Я кажу правду.
Ти ж сказав, що все вигадав.
Я збрехав.
Та невже?
Так.
Я не брешу, Джеймсе.
Ти не вбивця.
Убивця.
Я бачив очі вбивць.
У тебе вони не такі.
А які в мене очі?
Очі пустобреха.
-Приходь потім у столярку. -Нащо?
Покажу тобі, які в мене очі.
Хавати, шантрапа.
Заткніться!
Можеш попроситися під варту.
І можеш відчинити, Джиме.
Можна зайти?
Краще я вийду.
А де твоя дівчина?
Це на нього ти маєш стукати?
Бо я тільки за.
Дітовбивця? Ти що, Джиме, тут я на твоїй стороні.
-Невже? -Тільки скажи, друже.
Що це мені коштуватиме?
Нічого.
Чесно.
Це важливіше за нас, і ніхто
не сперечатиметься, що цей збоченець має бути покараний.
І на кого ми б тоді працювали?
Тобто на кого працював би я?
Так, але ми ж працювали б разом.
І якби я впорався, пройшов би таку собі перевірку.
І мене б узяли в пристави.
Якби я працював на приставів, то можливо.
А на кого ти працюєш?
Давайте так, містер Картер.
Як?
Відкличте на тиждень своїх псів…
Нащо це мені, Джиме?
-Щоб я знав, що ви можете. -А ти що?
-Скажу, на кого я працюю. -То скажи.
Через тиждень. Якщо зі мною нічого не станеться.
Так не…
Так не годиться, Джиме.
Навряд чи ви можете їх відкликати.
І як ти мене позбудешся?
Ви заблокували мені дзвінки.
І всім сказали, що я стукач.
Що ще зробите?
-Краще тобі не знати. -А я хочу.
Хочу знати.
Ну добре.
Приємного тобі дня.
Насолодися ним.
-Я подзвонив. -Так.
І три години чекав.
Три години…
Навіть заплутався, чи ми прийшли снідати чи обідати.
Обідати.
І лиш…
Прошу.
І лише сказали передзвонити завтра якомусь типові,
щоб він сказав, чому рахунок Джиммі заблокований.
Ну то поїдь туди ще раз
і повитріщайся на в’язницю.
Перестань.
Це ж не жарти.
Знаю. Що ти будеш?
Чурґер.
-Що? -Чизбурґер.
Ти сказав «чурґер».
-Хіба? -Так.
Вітаю. Принести щось попити?
Вітаю. Так. Я буду чай з льодом.
А ти?
Чаву й чурґер.
Не знаю, чиз… От чорт.
Викличте 911. У нього інсульт.
-О боже. -Що?
- 911. -Добре.
Добре.
Усе добре.
О боже.
911!
У одного мого друга був рак підшлункової залози.
Лікар дав йому чотири місяці.
А через тиждень він послизнувся на вході до церкви – зауваж –
і вдарився головою.
Помер на місці на очах дружини й дитини.
Знаєш, які були його останні слова
перед тим, як він стік кров’ю на сходах церкви Святого Августина?
«Ніколи… не знаєш».
Як ти зайшов?
Двері були відчинені.
Що робиш?
Джеймс.
Я нарешті закінчив.
Двадцять одна? Чому?
Бо я люблю вирізати з дерева.
Ні. Чому двадцять одна?
А не двадцять чи двадцять чотири?
Я гарно вирізаю. Бачиш?
Шкода, що фарбую погано.
Це вже Ґері.
Ґері фарбує їх чорним.
Вугільно-чорним.
Відправиш їх Ґері?
Так, додому.
А знаєш для чого вони, Джеймсе?
Ні.
Вони пильнують мертвих.
Охороняють їхні душі,
щоб вони були в безпеці.
Ці очі ти хотів мені показати?
І оці.
Круто.
Знаєш, Джеймсе,
коли ти подумав, що я брехун,
мене це добряче розізлило.
Бо тоді ти б думав, що я легковажно ставлюся до того, що роблю.
Це вимагає турботи.
Ось про що я. Це не має стати чимось буденним.
Це ж не як ти зі своїми 80 жінками.
Ні. Вибач, що так кажу,
але ти, мабуть, і імен їхніх не пам’ятаєш.
Та й тіла їхні вже, мабуть, забув.
Хіба не так?
Це ж лише секс, Ларрі.
Це не лише секс.
Чи щось інше.
Будь-яка взаємодія з іншою людиною щось та значить.
Це наш борг перед…
перед світом.
Перед історією.
Іноді це лише секс.
Ні.
Якби кожна взаємодія з людьми була важлива,
ми б збожеволіли, Ларрі.
Ні. Ти взагалі мене чуєш?
Ні.
Заткнись і слухай.
Ми частина цілого.
Я частина цілого.
Коли я склав одяг,
це був прояв доброти від…
божества.
Чий одяг?
Про кого мова?
Патриції Райтлер.
Її всі шукали.
І досі шукають.
Вона теж була в твоєму фургоні?
З нею я повозився.
У неї був чоловічий удар.
Я не хотів її різати, Джеймсе.
Я порізав її не тому… що цього хотів,
а щоб перестала мене бити.
Але вона не перестала,
а й далі мене дубасила.
Довелося її задушити.
Ти її порізав і задушив?
Вона була така погань.
Я, певно, відключився. А коли прокинувся, вона лежала там.
Гола й мертва.
Без пульсу.
Але до твого відома, Джеймсе…
Їй я могилу вирив.
Ти з мене сьогодні сміявся,
а я ж змалку вирив сотні могил.
Либонь, більше, ніж у тебе було жінок.
Я серйозно. Я могил вирив більше, ніж ти…
Вісімдесят було?
Я вирив більше, ніж ти трахнув.
Я рив і в холод, і в спеку.
Я рив і в дощ.
Тоді ґрунт ставав як вівсянка.
Я тямлю в могилах.
Тямлю, Джеймсе.
А для Патриції я вирив чи не найкращу.
Її ніколи не знайдуть.
Але ти ж знаєш, де вона?
Я знаю, де всі вони.
У цьому житті всі хочуть одного:
щоб їх бачили.
Так от я їх бачу, Джеймсе.
Я їм це даю.
І допоки триває моє життя, їхнє – має сенс.
Воно…
У вас п’ять хвилин.
Ти можеш більше.
Не зрозумів.
Ти можеш дати їм знайти спокій,
чи принаймні їхнім родинам.
Ти можеш дати їм мапу.
Мапу?
Так.
Нащо?
Щоб вони могли спати.
Поховати померлих.
Якби ти дав їм знайти спокій
і дав би їхнім дочкам, яких ти…
Яких ти…
Якщо я скажу їм… що я бачу… де вони.
Тоді все буде прекрасно.
Усе й так прекрасно. Усе кайфово.
Якщо ти поділишся з ними своїм баченням,
тоді батьки знатимуть,
де їхні дівчатка.
І зможуть жити далі.
Джеймсе, ти таке дивне кажеш.
Якщо я це зроблю, я звідси ніколи не вийду.
Може, й вийдеш.
А якби хтось надіслав…
у поліцію інформацію про місцезнаходження дівчат анонімно?
Чого б це?
Просто так.
Тоді їхні рідні знали б, де вони.
А нащо їм знати?
Бо їм, певно, дуже боляче, Ларрі.
Джеймс!
Джеймс.
Ти з мене глузуєш, як і завжди.
Прямо як Ґері.
От же ж.
Треба дати тим людям хоч якусь розраду.
Що ти сказав? Повтори.
Дай їм хоч якусь розраду.
Ніколи.
Чому?
Бо я виграю апеляцію, Джеймсе.
Я вийду в ті двері й житиму собі далі.
Ти не виграєш апеляцію.
Нізащо!
Джеймсе, чому ти так…
Ти звідси не вийдеш.
Ти вбиваєш дівчат, які кличуть своїх мам.
Ти хворий на голову монстр!
Тебе підіслав Бомонт?
Так чи ні?
-Тебе підіслав Бомонт! -Охорона!
Тебе підіслав Бомонт.
Тебе підіслав Бомонт?
-Гей! -Ах ти ж сволота!
-Пішов ти! -Розбороніть їх!
Ти ж брудна курва!
Тебе підіслав Бомонт! Пішов ти!
Іди трахни свою маму!
Та ти й сам її хочеш!
-Вгамуйся! -Чорт!
Покличте доктора Зікермана.
Сьогодні ж.
Виключено.
А подзвонити можна? Швиденько?
Подзвонити? Заспокойся, ув’язнений.
Дзвінки теж виключені.
Прошу.
Уранці подзвониш, добре?
Дякую.
-Ні, покличте доктора Зікермана. -Спокійно.
-Покличте доктора Зік… Ні! -Ану.
Його номер телефона – 6-1-2-5-7-1-1.
Це все, про що я прошу. Це все!
6-1-2-5-7-1-1.
Усе, усе. Тільки дайте поговорити з наглядачем.
-Дайте поговорити з наглядачем! -Заткнись уже!
-Заткнися! -Ні!
Заходь.
Ні!
Гей. Дайте олівець.
Якщо хочеш ще одну ковдру, подушку чи туалетний папір,
то зроби ласку, заткнися, ув’язнений.
Ні, мені…
Мені потрібна ручка. Чи олівець. Хоч щось!
Прошу, поверніться!
Будь ласка!
Мені б олівця.
Можете навіть постояти поруч, поки я…
Усі види біологічної рідини
мають свою функцію.
Слина відповідає за одне, а кров – за інше.
ҐЕРІ ГОЛЛ ВОБАШ, ІНДІАНА
Цілий день щось палить?
По-різному.
Чимало в нього роботи, га?
Іноді – так. Багато трави й зів’ялих квітів.
Але це більше звичка. Просто дивиться на вогонь і потягує пиво.
Ми вже раз бачилися.
-Я вас пам’ятаю. -Так.
І її теж.
Браян Міллер.
Лорен Макколі з ФБР. Я думала, ви тут більше не живете.
Я й не живу.
Іноді приїжджаю допомогти.
Ви щось з волоссям зробили?
Ні.
Не фарбували?
Ні.
Вам гарно.
Приємно чути, Ґері. Може, поговоримо в будинку?
А ордер є?
Тоді посидимо надворі.
Ми теж навчені манерам.
Дякую.
На здоров’я.
Ви ж уже посадили його на довічно.
Якщо він не виграє апеляцію.
Так.
У вас, крім здогадів, усе одно на нього нічого не було.
Ні, в нас є два зізнання.
«Примусових», як сказав його адвокат.
І суд це підтвердив. Ви б не приїхали,
якби не думали, що він виграє й другу апеляцію.
Тоді він знову буде вдома.
Так.
І візьметься за старе.
Повернеться на стару роботу. Усе буде добре.
Так. А ще зустріне хорошу дівчину й заведе сім’ю.
Гей.
-Що? -Не треба цього.
-Чого? -Кепкувати з мене й брата.
-Ніхто з вас не кепкує, Ґері. -Ще й як кепкує. Казна-що меле.
«У Ларрі буде нормальне життя. Дружина й діти».
А ви в цьому сумніваєтеся?
Ага. Хочете, щоб я сказав,
що через те, що мій брат не може мати сім’ю,
він убиває людей?
А він убиває?
Ларрі робив різне погане. А хто не робив?
Але він нікого не вбивав.
Він просто так сильно хоче, щоб його хоч раз помітили.
Помітили в ньому кого?
Людину.
Цікаву, розумну й корисну людям.
Знаю, ви любите брата, Ґері, але він убив тих дівчат.
Ні.
Ви й самі це знаєте.
Це вам.
А це мені.
На цих фотках він звичайна людина, а не монстр.
Беріть, дивіться.
Ти сидів тихо. А ми таке винагороджуємо.
Хочеш щось попросити? Будь-що.
Тільки не олівець.
Я не божевільний, як інші в’язні тут.
Ти на такого й не схожий.
Мене сюди підіслали, щоб я витяг зізнання з ув’язненого Голла.
Яке зізнання?
Він убиває дівчат.
Мене підіслали, щоб я вивідав, де він їх поховав.
Я бачив мапу і…
-Хто тебе підіслав? -ФБР.
-Так.
-Я маю їм щось передати. -ФБР?
Так.
Поки я не забув, де він їх поховав.
Поки я ще можу допомогти батькам.
Поки з мене ще якась користь.
-Ти ж Джим? -Так, Джиммі.
-Так. -Джиммі.
Щоб я більше не чув від тебе слова «ФБР». Затямив?
-Не чую відповіді. -Так, затямив.
Прикольні ви зробили машинки.
Скільки вам тут, 12?
Одинадцять.
То Ларрі зробив. Він з механікою чарівник.
А де дівся ваш батько?
Та хтозна. Десь тиняється, п’є.
Або знімає з трупа годинник.
А мати? Вона ще жива?
Так, вона в будинку.
Майже не виходить.
У неї і ліжко, і крісло, і туалет – усе в одній кімнаті.
Їй так нормально.
Вона хвора?
Товста.
А що за «різне погане»?
Ви сказали: «Ми всі робили різне погане, навіть Ларрі».
Просто цікаво, про що йдеться.
Чого це? Щоб і за це його арештувати?
Ні, просто цікаво, Ґері.
А ви в житті не робили чогось лихого? Ви вищі за це?
Ви ж казали не про щось таке, що могла зробити і я, Ґері,
а про щось конкретне, що зробив Ларрі.
Ні.
Ми підвозили дівчину.
Десять чи п’ятнадцять років тому.
Словом, вона напилася. І я хотів, щоб вона позбавила Ларрі цноти.
Так.
Коли вона не відчувала болю,
я… трохи побавився,
а потім була черга Ларрі.
Ми були в одному наметі,
бо на другий день неподалік була реконструкція.
Я був надто п’яний, щоб кудись іти,
тому подумав, що відключуся ще до того, як Ларрі перейде до справи.
Буває, що іноді дівчина каже «ні», а її тіло каже «так».
Ви ж розумієте, про що я.
Але коли вона казала «ні» Ларрі, то вона реально не хотіла.
І от я бачу його з нею на тому боці намету,
а він дивиться на неї вовчими очима.
Здавалося, що він от-от вгризеться їй у горлянку.
Але натомість він…
кілька разів її вдарив.
Трохи подушив.
Плюнув на неї.
Обізвав по-різному, а потім кінчив.
А ви що весь той час робили?
Я був у шоці.
А потім вона там лежала,
і я побачив той погляд Ларрі.
Який він був?
Краще такий не бачити.
І я сказав: «Не смій».
Він подивився на мене…
Він знав, про що я. І я знав.
Та бідна дівчина все зрозуміла.
Зрештою Ларрі заснув.
А я до ранку не спав –
боявся, що він прокинеться і спробує знову.
Але він собі хропів.
А вранці та дівчина поїхала з якимось байкером.
Я завжди думав, що зробив лажу.
Я неправильно познайомив його з сексом
і не з тією жінкою.
Може, тому в нього й виникло бажання їх убивати?
Убивцею вашого брата зробив не той випадок.
-Я не казав, що він убивця. -Але ви знали.
Не знаю. Не знав.
Ви завжди знали.
Ґері.
Якщо ваш брат вийде,
повернеться сюди
і на свою стару роботу,
і все буде, як колись…
ви не будете спати щоночі все своє життя,
щоб пильнувати брата?
Гей, Джиммі. Прокидайся.
Уставай. Допоможи.
Уставай. Отак.
-Мені мали сказати, Джиммі. -Що?
Коли я був у відпустці, мені мали передати, що ви мене кликали.
Дайте ручку.
Добре. Дії доктора Гекетт будуть перевіряти…
-Байдуже. Дайте мені ручку! -Добре.
-Джиммі, ми про все подбаємо. -Дайте ручку.
Принесу папір.
А що це за цятки?
Тіла.
Ясно.
Це тіла. Їх було 21.
-У нього була мапа. -У Голла?
Мапа з усіма жертвами. Я її бачив. І все, але це ніщо.
Добре.
Джиммі.
Ми перевіримо мапу.
Подивимось, що можна зробити.
Мапа нам допоможе.
Два ремені.
Що?
Він задушив Джессіку Роуч двома ременями, зв’язаними між собою.
Це він розказав?
Детально.
Що ще він розказав?
Що склав одяг Патриції Райтлер і зверху поклав її сережку.
То ми його взяли, Джиммі.
Ти його взяв.
МІССУРІ
ВІСКОНСИН ІЛЛІНОЙС
Містер Кін, коли того разу ви стояли перед судом,
у вас був дуже зухвалий вигляд.
Такий,
що складалося враження, що це ваша друга шкіра.
Де він дівся?
Не знаю, ваша честь.
Судячи з того, що повідомив містер Бомонт,
припущу, що він лишився
у тому пеклі, яке ви пережили задля цієї справи.
Містер Кін, суд знімає вам вирок
у вигляді 10 років за продаж наркотиків.
У повному обсязі й без умов.
Рішення вступає в силу негайно.
Ви вільні, містер Кін.
Дякую.
Я не дізнався, де поховані тіла.
Ви чимало дізналися.
Джиммі, хочу тебе де з ким познайомити.
Браян Міллер, Джиме.
Ви дістали перше зізнання.
Це ви знайшли…
Джессіку Роуч. Так, я.
-Джессіку. -Так.
Так.
Хочу подякувати за все, що ви зробили.
Я так і не з’ясував, де вони поховані.
Завдяки тобі він більше нікого не поховає.
Претензії позивача про те, що він дав зізнання під тиском,
а також твердження, що позивач
був психічно нездатний зрозуміти суть обвинувачень,
перевірятися не будуть.
Крім того, відповідач,
працюючи в межах наявних справ і доказів,
надав додаткові факти, які підтверджують, що позивач знав
деталі злочинів, у яких він зізнався
і які міг знати лише зловмисник.
Суд постановляє
залишити в силі рішення кримінального суду.
Суд відмовляє в задоволенні апеляції.
Пристави, виведіть ув’язненого з зали суду
і поверніть туди, де йому й місце.
Суд у справі закрито.
ПІСЛЯ ПРОГРАШУ АПЕЛЯЦІЇ ЛАРРІ ГОЛЛ УЧИНИВ СПРОБУ САМОГУБСТВА.
СПРОБА БУЛА НЕВДАЛА.
-Бачиш його? -Бачу.
Гей.
28 ЛИСТОПАДА 2004 РОКУ
ВЕЛИКИЙ ДЖИМ КІН ПОМЕР ВІД ІНФАРКТУ.
РІВНО ЧЕРЕЗ П’ЯТЬ РОКІВ ПІСЛЯ ВИХОДУ СИНА З ТЮРМИ.
Дякую.
Ти здоровий?
Я не можу спати.
Навіть коли вдається поспати, ніби й не спав.
Це апное, Ларрі. Тут мають таке лікувати.
І що ж робити?
Скажи, щоб тебе лікували, Ларрі. Це ж була одна з причин.
Одна…
Твоєї спроби самогубства.
Що? Я не тому це зробив.
А чому ж?
-Мені тут не місце. -Саме тут і місце.
Я не заслуговую такої неспра…
«Саме тут і місце»? Що?
Тут тобі й місце.
У твоїй голові все змішалося. Це тебе вбиває.
Що?
-Дівчата, Ларрі. -Ні.
-Дівчата. Так. -Ні.
Розкажи, що ти зробив. Зніми з душі тягар.
Ти ж мій брат. Ти мій брат.
І я тебе підвів. Не дбав про тебе належно.
Якщо ти захворієш, я маю тебе лікувати.
Якщо ти змерз, а в мене є ковдра, я маю нею з тобою поділитися.
А якщо в тебе їде дах,
я маю не дати тобі робити лихе.
Ні.
Ні, Ґері. Тільки не ти.
Я…
Я мушу зробити те, що правильно, Ларрі.
Не заради них.
Не заради них, а заради тебе.
Ти так і житимеш…
усе життя в агонії.
Ґері.
Тільки не ти, Ґері.
Будь ласка. Гей. Благаю.
Дозволь тобі допомогти.
Леді та джентльмени, наш рейс у Ґранд-Рапідс
триватиме приблизно 55 хвилин.
Капітан вимкнув значок пасків безпеки,
тому розслабтесь, і приємного польоту.
Чогось бажаєте, сер?
Горілки з содовою.
З лимоном чи лаймом?
З лимоном.
Більшість вибирають лайм.
Я бунтар.
Поганий хлопчик.
Я пробую виправитися.
Не схоже.
Як вас звати?
Торі. З «і».
Джиммі. З «и».
Рада познайомитися, Джиммі.
Приємно познайомитися, Торі з «і».
ҐЕРІ ГОЛЛ УРЕШТІ-РЕШТ УМОВИВ БРАТА
ЗІЗНАТИСЯ В П’ЯТНАДЦЯТЬОХ УБИВСТВАХ.
ЗГОДОМ ЛАРРІ ГОЛЛ ВІДРІКСЯ ВІД УСІХ П’ЯТНАДЦЯТЬОХ ЗІЗНАНЬ.
НА СЬОГОДНІ
НЕ ЗНАЙДЕНО ЖОДНОГО МІСЦЯ ПОХОВАННЯ.
ПІСЛЯ ВИХОДУ ЗІ СПРИНҐФІЛДА
ДЖИММІ КІН ЗБУДУВАВ УСПІШНИЙ БІЗНЕС.
ВІН І ДАЛІ ДОПОМАГАЄ ПОЛІЦІЇ
ЛОВИТИ СЕРІЙНИХ УБИВЦЬ.
ЛАРРІ ГОЛЛ ЗАЛИШАЄТЬСЯ В ТЮРМІ.
БЕЗ ПРАВА НА УМОВНО-ДОСТРОКОВЕ ЗВІЛЬНЕННЯ.
ДЖИММІ КІН – ЛАРРІ ГОЛЛ
ЗА КНИГОЮ «САМ НА САМ З ДИЯВОЛОМ»
ДЖЕЙМСА КІНА Й ГІЛЛЕЛЯ ЛЕВІНА
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова