NENORIU SU TAVIM KALBĖTIS
ĮKVĖPTA TIKROS ISTORIJOS
Šaunuolis!
Mano tėvas sakydavo, kad turiu tapti geresniu už jį.
Myliu tave.
Bet jo akyse mačiau ką kita.
„Geresniu už jį.“
- Ne. - Dabar tau parodysiu.
Šaunuolis, Džimi. Puiki reakcija.
Šaunuolis!
„Gremlin“.
Žinai, ko tau niekas nesako?
Niekas nesako, kad tavo gyvenimo meile…
gali būti tavo vaikas.
Ar jūs keliate pavojų mano pacientų psichikos sveikatai?
Keliat pavojų?
Sveika. Kur susiruošei?
Važiuoju namo.
Tu negali. Juk pažadėjai.
Aš tau niekada nieko nežadėjau.
Pažadėjai.
Tikrai pažadėjai.
Džeimsai.
Ko tau?
Džeimsai.
Sapnavai kažką įdomaus.
Kalbėjau per miegus?
Ne. Bet pagalvojau, kad mano vakarykštės pasakos
virto naktiniais košmarais.
Pasakos?
Pasakos, taip.
Kartais aš taip elgiuosi.
Meluoji savo draugams?
Ką? Ne.
Ką tik pasakei, kad melavai man.
Arba tu meluoji draugams,
arba žmonėms, kurių nelaikai savo draugais,
ir nė vienas variantas man nepatinka.
Taip nėra.
Aišku.
Gerai…
Gerai, klausyk…
Nesinervink, Lari. Nieko keisto.
Ką tu nori pasakyti?
Jei būčiau rimčiau pagalvojęs, būčiau supratęs, kad meluoji.
Aš nemeluoju. Kuriu pasakas. Aš - ne melagis. Tiesiog pasakininkas.
Man tas pats.
Kai kurios detalės nesutampa, o detalėse slepiasi esmė.
Gerai. Kokios dar „detalės“?
- Sakei, kad vaikystėje kasei kapus. - Kasiau.
O Džesikai Rouč kapo neiškasei.
Matai? Todėl ir sakau, kad meluoji.
Tada turėtum žinoti, kad duobę kapui reikia kasti
tinkamoje žemėje.
Tamsoje ją sunku rasti.
Žinoma.
Be to, staiga priešais vaną išdygo tas vyras.
Tas vyras. Jis tau sutrukdė.
Aš norėjau sugrįžti.
Tiesiog nespėjau to padaryti.
Lari. Viskas gerai.
- Ne. - Aš viską suprantu.
Visi čia pasakoja pasakas. Aš visiems sakau, kad žaidžiau už…
Ne!
Aš…
Aš sakau tiesą.
Ką tik sakei, kad tai buvo pasaka.
Aš melavau.
Tikrai?
Taip.
Aš nemeluoju, Džeimsai.
Tu nesi žudikas, žmogau.
Esu.
Esu matęs kelių žudikų akis.
Tavo akys - ne tokios.
O kokios mano akys?
Prasimanėlio.
- Ateik pas mane į staliaus dirbtuves. - Ko?
Noriu parodyt tau savo akis.
Į valgyklą, šikniai.
Užsičiaupkit, bliamba!
Gali prašytis perkeliamas į saugomą būrį.
Galėtum ir įleisti, Džimai.
Galiu įeiti?
Verčiau aš išeisiu.
Kur tavo draugė?
Tu jį čia šnipinėji?
Aš tai suprasčiau.
Vaikų žudiką? Gal juokauji, Džimai? Aš tave palaikyčiau.
- Tikrai? - Būčiau ištikimu tavo šalininku.
Ko už tai norėsi iš manęs?
Nieko.
Tikrai.
Yra svarbesnių dalykų už mus,
niekas nesiginčija, kad tas šiknius turi būti nubaustas.
Tai kam mes dirbsime?
Nori žinot, kam aš dirbu?
Taip, bet mes veiktume išvien.
Ir, jei man pasiseks, galėtum užtarti už mane žodelį.
Tada gaučiau darbą Maršalų tarnyboje.
Na, jei aš dirbčiau Maršalų tarnybai, tada galbūt.
Tai kam tu dirbi?
Pasakysiu štai ką, p. Karteri.
Ką?
Savaitei atšauki nuo manęs šunis…
Kodėl turėčiau, Džimai?
- Kad žinočiau, ar gali. - Ir kas tada?
- Pasakysiu, kam aš dirbu. - Pasakyk dabar.
Po savaitės. Kol kas man niekas negresia.
Ne taip…
Čia viskas vyksta kiek kitaip, Džimai.
Abejoju, ar čia turi tokią įtaką.
Kaip tu atsikratysi manęs?
Na, tavo dėka negaliu su niekuo susiskambinti.
Užklijavai ant manęs šnipo etiketę.
Ką dar gali padaryti?
- Tu nenorėtum šito sužinoti. - Norėčiau.
Ir dar kaip.
Kaip pasakysi.
Geros dienos.
Pasimėgauk ja.
Kabojau ant telefono.
Pralaukiau tris valandas, bliamba.
Tris valandas…
Nė nebesusigaudžiau, ar dabar pusryčiai, ar pietūs.
Dabar pietūs.
Ir tik tam…
Prašau.
Tik tam, jog pasakytų, kad rytoj paskambinčiau kitam,
ir jis pasakys, kodėl Džimis negalėjo pasinaudoti sąskaita.
Na, jei nori, gali vėl ten važiuoti,
sėdėti ir spoksoti į kalėjimo sienas.
Nagi. Liaukis.
Čia nieko juokingo, bliamba.
Žinau. Ką valgysi?
Sūrinį.
- Ką? - Sūrainį.
Ne, tu sakei „sūrinį“.
- Tikrai? - Taip.
Sveiki. Ko pageidautumėt?
Sveiki. Taip. Šaltos arbatos.
Mielasis?
Man kavelį puodos ir sūrinį.
Nežinau, sūrį… Bliamba.
Kvieskit greitąją. Jam sutriko kraujotaka.
- O Dieve. - Ką?
- Greitąją. - Gerai.
Gerai.
Viskas gerai. Ramiai.
O Dieve.
Greitąją!
Vienas geras mano draugas susirgo kasos vėžiu.
Gydytojas pasakė, kad jam liko gyventi keturi mėnesiai.
Po savaitės jis paslydo ant bažnyčios laiptų, tik įsivaizduok,
griuvo ir susitrenkė galvą, bliamba.
Mirė savo žmonos ir vieno savo vaiko akyse.
Žinai, kokie buvo jo paskutiniai žodžiai,
prieš mirtinai nukraujuojant ant Šv. Augustino bažnyčios laiptų?
„Niekada… negali žinoti, bliamba.“
Kaip tu čia patekai?
Durys buvo atidarytos.
Ką darai?
Džeimsai.
Užbaigiau.
Dvidešimt vienas? Kodėl?
Man patinka drožinėti.
Ne. Kodėl 21?
Ne 20 ir ne du tuzinai?
Aš gražiai drožinėju. Matai?
Gaila, nemoku gražiai dažyti.
Paliksiu šį darbą Gariui.
Garis dažo juos juodai.
Juodžiau nei juodai.
Siųsi juos Gariui?
Namo, taip.
Žinai, kam jie skirti, Džeimsai?
Ne.
Jie saugo mirusiuosius.
Rūpinasi jų sielomis,
kad joms viskas būtų gerai.
Čia akys, kurias man norėjai parodyt?
Ir jas, taip.
Aišku.
Žinai, Džeimsai.
Tai, kad pagalvojai, jog esu melagis,
sukrėtė mane iki širdies gelmių.
Vadinasi, galvoji, kad aš nerimtai žiūriu į savo darbą.
Tai yra rūpestis.
Štai ką noriu pasakyti. Negalima dirbti atsainiai.
Čia tau ne 80 moterų, su kuriomis dulkinaisi.
Ne. Nepyk, ką dabar pasakysiu,
bet tu tikriausiai nė neprisimeni jų visų vardų.
Galbūt net kai kurių vaizdas išsitrynė tau iš atminties.
Gal aš klystu?
Tai buvo tik seksas, Lari.
Sekso šiaip sau nebūna.
Niekas nevyksta šiaip sau.
Bet kokie santykiai su kitu žmogumi kažką reiškia.
Esame tai skolingi…
pasauliui.
Istorijai.
Kartais tai tik seksas.
Ne.
Jei visi santykiai su kitais žmonėmis būtų vienodai svarbūs,
mums pavažiuotų stogas, Lari.
Ne. Negirdi, ką sakau, bliamba?
Ne.
Užsičiaupk ir paklausyk manęs.
Mes esame dieviškumo dalis.
Aš esu dieviškumo dalis.
Kai sulanksčiau tuos drabužius,
tai buvo geras darbas…
atsiųstas dievybės.
Kieno drabužius?
Apie ką mes čia kalbam?
Tricijos Raitler.
Visi jos ieškojo.
Ir tebeieško.
Ji irgi buvo tavo vane?
Su ja buvo sunku.
Ji mušėsi kaip vyras.
Aš nenorėjau jos nudurti, Džeimsai.
Aš jos nenudūriau… nes ruošiausi nudurti.
Dūriau jai, kad ji liautųsi mane mušusi. Dieve.
Bet ir tai nepadėjo.
Ji vis viena mane trankė.
Todėl teko ją pasmaugti.
Nudūrei ir pasmaugei?
Labai bjauri merga pasitaikė, bliamba.
Tikriausiai netekau sąmonės. Kai atsigavau, ji gulėjo šalia.
Nuoga ir taip toliau.
Negyva.
Bet, tavo žiniai, Džeimsai. Tavo žiniai…
Jai aš iškasiau kapą.
Tu iš manęs be reikalo šaipeisi.
Esu iškasęs šimtus kapų per savo gyvenimą.
Turbūt daugiau, nei tu išdulkinęs moterų.
Aš rimtai. Esu jų iškasęs daugiau, nei tu…
80, sakai?
Esu iškasęs daugiau, nei tu išdulkinęs.
Kasiau šaltyje. Kasiau svilinančiame karštyje.
Kasiau per lietų.
Kai žemė virto koše.
Žinau, kas yra geras kapas.
Patikėk, Džeimsai.
O Tricijos kapas yra geriausias, kokį kada nors esu iškasęs.
Niekas niekada jo neras.
Bet tu žinai jo vietą.
Aš žinau jų visų vietas.
Visi šiame gyvenime nori to paties.
Būti matomu.
Aš jas matau, Džeimsai.
Tai - mano dovana joms.
Kol būsiu gyvas, jų gyvenimas turės prasmę.
Tai…
Liko penkios minutės.
Gali padaryti dar daugiau.
Nesupratau?
Gali suteikti joms ramybę,
na, bent jau jų šeimoms.
Galėtum atiduoti jiems žemėlapį.
Žemėlapį?
Taip.
O kam?
Kad jie galėtų miegoti.
Palaidoti savo dukras.
Jei padovanosi jiems ramybę,
o jų dukterims, savo…
Savo…
Jei padovanočiau savo žinojimą… savo liudijimus.
Tada viskas bus gerai.
Viskas ir taip yra gerai. Tiesiog puikiai.
Jei padovanotum savo savo žinojimą,
tada tėvai žinos,
kur yra jų mergaitės.
Ir galės gyventi toliau.
Džeimsai, tu nieko nesupranti.
Jei tai padaryčiau, manęs iš čia neišleistų.
Tu galėtum.
Jei kas nors nusiųstų…
policijai informaciją apie tai, kur yra mergaitės, anonimiškai.
O kam?
Kiti taip daro.
Tada šeimos žinotų. Jie žinotų, kur jos.
O kam jiems reikia žinoti?
Nes jiems turbūt labai skaudu, Lari.
Džeimsai!
Tu mane maustai. Visąlaik mane maustai.
Kaip ir Garis.
O Dieve.
Privalai palengvinti tų žmonių kančias.
Ką tu pasakei? Pakartok.
Privalai palengvinti tų žmonių kančias.
Nė už ką.
Kodėl?
Todėl, Džeimsai, kad noriu laimėti apeliacinį teismą.
Aš išeisiu pro tas duris ir toliau gyvensiu savo gyvenimą.
Tu nelaimėsi apeliacinio teismo.
Nė nesvajok, bliamba!
Džeimsai, kodėl tu elgiesi…
Tu iš čia niekada neišeisi.
Tu žudai vaikus, kurie maldauja, kad išleistum pas mamą.
Nesveikas iškrypėli, bliamba!
Bomontas tave atsiuntė, ar ne?
Jis atsiuntė, taip?
- Tave atsiuntė Bomontas! - Sargyba!
Tave atsiuntė Bomontas.
Tave atsiuntė Bomontas, taip?
Šūdžius!
- Dėjau ant tavęs! - Liaukitės!
Prakeiktas kalės vaikas!
Tave atsiuntė Bomontas! Kad tu užsikruštum!
Eik tu velniop!
Sumautas močkrušys, bliamba!
- Raminkis! - Šūdas!
Noriu pasikalbėt su dr. Zikermanu.
Dabar pat.
Apsieisi.
Gal galiu jam paskambinti? Aš trumpai.
Paskambinti? Turbūt juokauji, nuteistasis.
Jokių skambučių.
Prašau.
Klausyk, viską padarysim ryte, gerai?
Ačiū.
- Ne. Noriu pasikalbėt su dr. Zikermanu. - Nusiramink.
- Pakvieskit dr. Ziker… Ne! - Nagi.
Jo telefono numeris - 6-1-2-5-7-1-1.
Viskas! Daugiau nieko neprašau. Tik tiek!
6-1-2-5-7-1-1.
Ne. Gerai. Leiskit pasikalbėt su prižiūrėtoju.
- Leiskit pasikalbėt su prižiūrėtoju! - Užsičiaupk, bliamba!
- Ne!
Pirmyn.
Ne!
Man reikia pieštuko.
Jei nori kito apkloto, pagalvės ir daugiau tualetinio popieriaus,
padaryk mums didžiulę paslaugą ir užsičiaupk, nuteistasis.
Ne, aš…
Man reikia rašiklio. Pieštuko. Sumautos kreidelės, bet ko!
Maldauju, sugrįžk!
Labai prašau!
Man labai reikia pieštuko.
Galėtum čia pastovėti, kol aš…
Kūno skysčiai, jie…
Kiekvienas atlieka savo funkciją.
Pavyzdžiui, seilės atlieka vieną funkciją, kraujas - kitą.
GARIUI HOLUI VOBAŠAS, INDIANA
Jis tai daro visą dieną?
Kaip kada.
Yra ką deginti?
Pasitaiko. Šiukšlės, nuvytosios gėlės.
Bet dažniausiai daro tai iš įpratimo. Žiūri į degančią ugnį, gurkšnoja.
Buvome susitikę prieš kelerius metus.
- Prisimenu. - Taip.
Ją irgi prisimenu.
Brajanas Mileris.
Lorena Makoli, FTB. Nežinojau, kad tebegyveni čia.
Aš čia negyvenu.
Kartais atvažiuoju padėti.
Pakeitei šukuoseną?
Ne.
Spalvą? Ne?
Ne.
Gražiai atrodai.
Tu labai malonus, Gari. Gal galėtume pasikalbėti viduje?
Turite orderį?
Tada pakvėpuosim grynu oru.
Nemanykit, kad mes mužikai.
Ačiū.
Nėra už ką.
Jau pasodinot jį iki gyvos galvos.
Nebent bus patenkinta jo apeliacija.
Taip.
Neturėjot prieš jį jokių įrodymų, tik krūvą spėlionių.
Ne, turime du prisipažinimus.
Taip, „išgautus prievarta“, kaip sakė jo advokatas.
Vienas teismas jau priėmė palankų sprendimą. Nevaikščiotumėt čia,
jei negalvotumėt, kad bus patenkinta ir antra jo apeliacija.
Tada jis grįš namo.
Taip.
Ir imsis savo senų darbelių.
Jei priims atgal į seną darbą, viskas bus gerai.
Taip. Sutiks gerą merginą, įsikurs, augins vaikus.
- Kas yra? - Tik nereikia.
- Ko nereikia? - Tyčiotis iš mūsų.
- Niekas iš jūsų nesityčioja, Gari. - Kurgi ne. Kalbėti tokias nesąmones.
„Laris gyvens normalų gyvenimą. Turės žmoną ir vaikų.“
Tu tuo abejoji?
Laukiat, kol pasakysiu,
kad jei mano brolis negali susikurt šeiminio gyvenimo,
vadinasi, jis žudo žmones?
O nežudo?
Klausykit, Laris yra pridaręs nesąmonių. Kas nėra jų pridaręs?
Bet jis nieko nėra nužudęs.
Jis viską daro, kad nors kartą gyvenime būtų matomas.
Matomas kaip kas?
Kaip žmogus.
Kuris gali būti linksmas, sumanus ir naudingas, bliamba.
Žinau, kad myli savo brolį, Hari, bet jis nužudė tas mergaites.
Ne.
Manau, tu ir pats tai žinai.
Čia jums.
O čia - man.
Šiose nuotraukose jis yra žmogus, ne koks pabaisa.
Drąsiau, pažiūrėkit.
Nusiraminai pagaliau. Mes už ramybę neliekam skolingi.
Ko nors reikia? Nori ko nors?
Tik nesakyk, kad pieštuko.
Nesu psichiškai nesveikas, kaip kai kurie.
Nė kiek tuo neabejoju.
Mane atsiuntė čia, kad išpeščiau kalinio Holo prisipažinimą.
Kokį prisipažinimą?
Jis žudo mergaites.
Man reikėjo sužinoti, kur jis jas laidoja,
pamačiau žemėlapį ir…
- Kas tave atsiuntė? - FTB.
- Taip.
- Turiu jiems kai ką pasakyti. - FTB?
Taip.
Kol nepamiršau, kur užkasti kūnai.
Kol galiu padėti mergaičių tėvams.
Kol galiu būti naudingas.
- Džimis, taip? - Taip, Džimis.
- Taip. - Džimi.
Kad daugiau nieko negirdėčiau apie FTB. Supratai mane?
- Atsakyk, bliamba. - Taip, supratau.
Čia graži nuotrauka, kur sėdit tose mašinėlėse.
Čia jums kiek - 12 metų?
Vienuolika.
Taip, Laris jas sumeistravo. Jis turi auksines rankas.
Kur dingo tavo tėtis?
Velniai žino. Bastosi, gurkšnoja.
Bando nugvelbt kokio numirėlio laikrodį. Ir panašiai.
O mama? Ji dar gyva?
Taip, ji namie.
Jai sunku judėti.
Lova, supamasis krėslas ir tualetas - viskas viename kambaryje.
Jai taip patogiau.
Ji serga?
Turi viršsvorio.
Apie kokias nesąmones tu kalbėjai?
Sakei, kad visi esam pridarę nesąmonių, net ir Laris.
Būtų įdomu išgirsti.
O ką? Kad suimtumėt jį dar už ką nors?
Ne, tiesiog įdomu, Gari.
Tu tai nesi iškrėtusi nesąmonių savo gyvenime? Esi geresnė už kitus?
Turėjai galvoje ne šiaip dalykus, kuriuos ir aš galėjau iškrėsti, Gari.
Kalbėjai apie konkretų dalyką, kurį padarė Laris.
Ne.
Kartą paėmėm pavėžėti vieną keliautoją autostopu.
Prieš daugybę metų. Dešimt ar penkiolika.
Na, ji pasigėrė, supranti? Pasiūliau jai atimti Lario nekaltybę.
Taigi, taip.
Kai ji visai apsinešė,
truputį pakvailiojau su ja,
o tada atėjo Lario eilė.
Taip. Mes miegojom vienoje palapinėje,
nes kitą dieną turėjom dalyvauti Pilietinio karo rekonstrukcijoje.
Nesvarbu, buvau per daug girtas, kad lįsčiau iš palapinės,
tad pamaniau, kad atsijungsiu, kol Laris ims ją tvarkyti.
Kartais mergina sako „ne“, bet jos kūnas sako „taip“, ar ne?
Tu mane supranti, žmogau. Juk žinai, kaip būna.
Bet kai ta pana pasakė Lariui „ne“, ji tą ir norėjo pasakyti.
Pažiūrėjau į jį, gulintį su ja kitoje palapinės pusėje,
ir jis man priminė vilką.
Man pasirodė, kad jis galėtų dantimis perplėšti jai gerklę.
Bet jis…
keletą kartų jai trinktelėjo.
Prismaugė.
Apspjaudė ją.
Ir išvadino bjauriausiais žodžiais, kol pagaliau pasitenkino.
O ką tu darei?
Buvau tarsi suakmenėjęs, supranti?
Ji guli po visko,
o aš žiūriu Lariui į akis ir matau tą žvilgsnį.
Kokį žvilgsnį?
Kokio nenorėtum matyti gyvenime.
Aš jam pasakiau: „Nereikia“.
Laris pažiūrėjo į mane ir…
Jis suprato, ką jam sakiau. Aš supratau, ką jam sakiau.
Ta vargšelė irgi suprato, bliamba.
Galiausiai Laris nulūžo.
Aš visą naktį nesudėjau akių,
bijodamas, kad jis nepabustų su ta pačia mintimi galvoje.
Bet jis sau pūtė į akį knarkdamas.
Kitą rytą ta pana išvažiavo su kažkokiu baikeriu.
Visad dėl to kaltinu save.
Supažindinau jį su seksu netinkamu būdu,
su netinkama moterim. Todėl aš…
Gal todėl jis ėmė jas žudyti?
Tas nutikimas dar nereiškia, kad tavo brolis - žudikas.
- Aš ir nesakiau, kad jis žudikas. - Bet žinojai.
Nežinau. Nežinojau.
Visada žinojai.
Gari.
Jei tavo brolis išeis į laisvę,
vėl apsigyvens čia,
grįš į senąjį darbą,
ir gyvenimas grįš į senas vėžes…
ar tu galėsi visą likusį gyvenimą nemiegoti naktimis
ir jaudintis, kad jis ko nors neiškrėstų?
Džimi. Judinkis.
Nagi. Padėk man.
Nagi. Štai taip.
- Jie privalėjo man pasakyti, Džimi. - Ką?
Kai buvau atostogose. Jei ieškojai manęs, jie privalėjo man pasakyti.
Man reikia rašiklio.
Gerai. Klausyk. Dr. Haket elgesys bus įvertintas…
- Nesvarbu. Man reikia rašiklio! - Gerai.
- Džimi, mes viską sutvarkysim. - Man reikia rašiklio.
Atnešiu popieriaus.
Ką reiškia tie taškai?
Tai - kūnai.
Aišku.
Tai - kūnai. Jų buvo 21.
- Jis nubraižė žemėlapį. - Holas nubraižė žemėlapį?
Kur sužymėjo visus kūnus. Pats mačiau. Štai jis, po galais.
Nurimk.
Džimi.
Mes patikrinsim tą žemėlapį, Džimi.
Pažiūrėsim, ką galima padaryti.
Tai padės.
Jis smaugė dviem diržais.
Ką?
Džesiką Rouč jis pasmaugė dviem tarpusavyje susegtais diržais.
Pats papasakojo?
Labai smulkiai.
Ką dar jis papasakojo?
Kad sulankstė Tricijos Raitler drabužius ir ant viršaus padėjo auskarą.
Mes pričiupom jį, Džimi.
Tu jį pričiupai.
MISŪRIS
VISKONSINAS ILINOJUS
Pone Kynai, kai praėjusį kartą stojote prieš teismą,
elgėtės labai pretenzingai.
Atrodė,
kad tai įaugę jums į kraują.
Kus visa tai dingo, sūnau?
Nežinau, gerbiamasis teisėjau.
Sprendžiant iš bylos išdėstymo, kurį pateikė p. Bomontas,
drįsčiau sakyti, kad tai liko
tame pragare, kuriame atsidūrėte dėl minėtosios bylos.
Pone Kynai, teismas anuliuoja 120 mėnesių bausmę,
skirtą jums už narkotikų kontrabandą.
Bausmė anuliuojama be jokių išlygų,
ir tai įsigalioja nedelsiant.
Esate laisvas, pone Kynai.
Ačiū.
Aš nesužinojau, kur kūnai.
Tu mums labai padėjai.
Džimi. Noriu tave su kai kuo supažindinti.
Brajanas Mileris, Džimai.
Jūs išgavot pirmą jo prisipažinimą.
Radote…
Džesiką Rouč. Taip, radau.
- Džesiką. - Taip.
Taip.
Tik norėjau tau padėkoti už viską, ką padarei.
Taip ir nesužinojau, kur palaidoti kūnai.
Bet tavo dėka jis daugiau nieko nebepalaidos.
Ieškovo pretenzija, kad prisipažinimai buvo išgauti prievarta,
ir kad pats ieškovas
dėl savo psichinės būklės negalėjo suprasti kaltinimų,
nesuteikia pagrindo bylos peržiūrėjimui.
Be to, atsakovas,
toliau nagrinėdamas bylas ir rinkdamas įrodymus,
pateikė patikimos informacijos, patvirtinančios, kad ieškovas žinojo
nusikaltimų, dėl kurių jis prisipažino, detales,
kurias galėjo žinoti tik tikrasis nusikaltėlis.
Šio teismo nutartim
paliekamas galioti baudžiamojo teismo sprendimas.
Ieškovo apeliacija yra atmesta.
Antstoliai, prašau išvesti kalinį iš salės
ir nedelsiant jį grąžinti į bausmės atlikimo vietą.
Teismo posėdis baigtas.
PRALAIMĖJĘS APELIACINĮ TEISMĄ, LARIS HOLAS BANDĖ NUSIŽUDYTI.
TAČIAU BANDYMAS BUVO NESĖKMINGAS.
- Matai jį? - Matau.
Sveikas.
2004 M. LAPKRIČIO 28 D.
DIDYSIS DŽIMAS KYNAS MIRĖ NUO ŠIRDIES SMŪGIO.
PRAĖJUS PENKERIEMS METAMS PO TO, KAI JO SŪNUS BUVO PALEISTAS Į LAISVĘ.
Ačiū.
Kaip tu?
Aš visai nemiegu.
O jei ir miegu, vis viena jaučiuosi mieguistas.
Tai - apnėja, Lari. Tau turi skirti gydymą.
Tu ką nors padarysi?
Paprašyk gydymo, Lari. Jie sakė, kad tai buvo papildomas veiksnys.
Papil…
Privertęs tave pakelt prieš save ranką.
Ką? Aš tai dariau ne dėl to.
O dėl ko?
- Aš neturiu čia būti. - Turi.
Nenusipelniau tokios neteisy…
„Turi“? Ką?
Turi.
Tavo galvoje viskas susimaišė, žmogau. Kaltė tave ėda iš vidaus.
Kas?
- Mergaitės, Lari. - Ne.
- Mergaitės. Taip. - Ne.
Turi pasakyt žmonėms, ką padarei. Pripažinti savo kaltę.
Esi mano brolis.
Ir aš tave nuvyliau. Nesugebėjau tinkamai tavim pasirūpinti.
Klausyk, jei susergi gripu, turiu duoti tau vaistų.
Jei tau šalta, o aš turiu antklodę, privalau ja pasidalinti su tavim.
Jei tau negerai su galva,
privalau pasirūpinti, kad nedarytum blogų dalykų.
Ne.
Ne, Gari. Tik ne tu.
Aš…
Klausyk, aš…
Privalau pasielgti teisingai, Lari.
Ir ne dėl jų.
Ne dėl jų, bet dėl tavęs.
Antraip tu visą sumautą gyvenimą…
kankinsiesi.
Gari.
Tik ne tu, Gari.
Prašau. Labai prašau.
Leisk man tau padėti.
Ponios ir ponai, skrydis į Grand Rapidsą
truks maždaug 55 minutes.
Kapitonas išjungė saugos diržų lemputę,
tad atsipalaiduokite ir mėgaukitės skrydžiu.
Ko nors pageidausite, pone?
Degtinės kokteilį, prašau.
Su paprasta ar žaliąja citrina?
Su paprasta.
Dauguma renkasi žaliąją.
Aš - maištautojas.
Blogiukas.
Na, bandau pasitaisyti.
Meluojate.
Kuo jūs vardu?
Tori.
Džimis.
Malonu susipažinti, Džimi.
Malonu susipažinti, Tori.
GARIS HOLAS GALIAUSIAI ĮKALBĖJO SAVO BROLĮ
PRISIPAŽINTI DĖL PENKIOLIKOS ŽMOGŽUDYSČIŲ.
NETRUKUS LARIS HOLAS IŠSIŽADĖJO VISŲ PRISIPAŽINIMŲ.
IKI ŠIOS DIENOS
NERASTAS NĖ VIENOS AUKOS KAPAS.
IŠLEISTAS IŠ SPRINGFILDO KALĖJIMO
DŽIMIS KYNAS TAPO SĖKMINGU VERSLININKU.
JIS IR TOLIAU PADEDA TEISĖSAUGOS INSTITUCIJOMS
PROFILIUOTI SERIJINIUS ŽUDIKUS.
LARIS HOLAS ATLIEKA BAUSMĘ KALĖJIME.
JIS NEBUS IŠLEISTAS UŽ UŽSTATĄ IKI GYVOS GALVOS.
DŽIMIS KYNAS - LARIS HOLAS
PAGAL
DŽEIMSO KYNO IR HILELIO LEVINO KNYGĄ
Išvertė Laima Banionienė