ES NEGRIBU AR TEVI RUNĀT
SERIĀLS TAPIS, IEDVESMOJOTIES NO PATIESIEM NOTIKUMIEM
Kad man bija seši gadi, nomira vecāmāte.
Tēvs mūs aizveda uz savu dzimto pilsētu Viginsu Dienvidkarolīnā uz viņas bērēm.
Nekad nebiju viņu satikusi, tāpēc viņas nāve man neko nenozīmēja…
taču tēvu tā ļoti skumdināja.
Man bija bail no viņas tajā zārkā.
Viņa piederēja tam, par ko es prātoju, pat būdama sešgadniece.
Tam, kas ir pēc šīs dzīves.
Es bažījos, ka viņa skatās lejup un mēs viņai nepatīkam, jo esam jaunas.
VIGINSAS SEPTĪTĀS DIENAS BAPTISTI
VAI DZĪVĪBA NAV VAIRĀK KĀ BARĪBA UN MIESA VAIRĀK KĀ APĢĒRBS?
MATEJA 6:25
Kur ir dakteris Zikermens?
Atvainojiet!
Kur ir dakteris Zikermens?
Viņam ir atvaļinājums.
Viņš nepateica?
Nē.
Tas nav viņam raksturīgi.
Vai tiekaties katru otrdienu?
Nē, tikai…
Nu, jūs jau zināt.
Nē, es nezinu.
Tikai tad, ja man vajag.
Tā ir neparasta kārtība.
Kā jūs zinājāt, ka te būšu?
Ārsta un pacienta attiecību pamatā ir regulāras vizītes.
Bet kā jūs zinājāt, ka es te būšu?
Es nesaprotu jautājumu.
Man pie daktera Zikermena nebija regulāru vizīšu.
Kā jūs zinājāt, ka man šodien ir vizīte?
Mums ir dienas grafiks.
Tajā bija jūsu vārds.
Kāpēc jūs te esat?
Tāpēc, ka man ir vizīte.
Nē.
Kāpēc jūs esat šeit?
Esmu notiesāts par nereģistrētu ieroču pārdošanu dažādos štatos.
Kāpēc jūs esat šeit?
Es jums tikko pateicu.
Kāpēc te esat jūs?
Lai ārstētu garīgās slimības.
Tad esat īstajā vietā.
Es neesmu likumsardze. Neesmu tiesnese.
Nav mana darīšana, ko mani pacienti ir noziegušies.
Man rūp vienīgi viņu garīgās veselības sargāšana.
Izklausās, ka esat atradusi dzīves mērķi.
Kā jūs labāk saukt - Džeimss vai Džimijs?
Džimijs.
Dažu cilvēku psihe ir daudz trauslāka
nekā vairumam ļaužu, ko jūs dzīvē esat saticis.
Vai, piemēram, jūsu psihe.
Ko gan jūs zināt par manu psihi?
Neko daudz. Bet man ir aizdomas, ka jums ar garīgo veselību viss ir labi.
Prieks dzirdēt.
Bet dažiem maniem pacientiem nav.
Tikai viena nepareiza doma,
viena sīka neveselīga ideja šķir viņus no prāta zaudēšanas.
Ja tāds cilvēks salūst,
gadās, ka viņš vairs neatgūstas.
Viņš kļūst par spoku pats savā ķermenī.
Kāpēc jūs man to sakāt?
Es jūs lūdzu attiekties ar līdzjūtību,
kad komunicējat ar dažiem šejienes vīriem.
Dažiem vīriem?
Džimij…
Daktere.
- Es jūs lūdzu… - Ko lūdzat?
Vai jūs apdraudat manu pacientu garīgo veselību?
Kuru pacientu?
Es jums dodu iespēju būt atklātam.
Es aicinu to uztvert nopietni.
Kuru… pacientu?
Kad vecāmāte bija apglabāta, tēvs mūs aizveda uz okeānu.
Tā bija pirmā un pēdējā reize, kad es redzēju okeānu.
Kad viņi meklēja Trišu Raitleri, Lerijs vadāja Merionas policistus
šurpu turpu pa šiem ceļiem atkal un atkal, un atkal.
"Šķiet, es viņu apglabāju šeit. Nē, tas bija šeit.
Varbūt tas bija tur.
Nē, laikam es viņu apglabāju zem koka."
Tieši tā. Tovakar, pirms aizvedu viņu uz Ilinoisu, viņi tur atgriezās.
Tas pats rajons, tāds pats rezultāts. Domāju, ka viņa ir tur. Kaut kur.
Tāpēc viņš viņus tur aizvilka otrreiz.
Tas kuces dēls to izbaudīja.
Pamēģināšu tikt pie tiem ziņojumiem.
Tā.
Te pirms ezera viņi nogriezās pa kreisi.
Te ir vieni vienīgi lauki.
Jauks benzīntanks nekurienes vidū.
Jā.
Te vajadzētu būt raktuvju ceļam. Pagriezies pa labi.
- Labrīt, Džeims! - Labrīt, Lerij!
Vakar es tevi neredzēju.
Nenotika nekas tāds, kas nebija noticis dienu iepriekš.
Un dienu pirms tam, vai ne?
Kā pagāja tava diena?
Labi. Paldies, ka pajautāji.
Bija atnācis Gerijs.
- Forši. - Tā bija.
Vienmēr ir jauki satikt ģimeni. Viņu arī interesē mašīnas?
Mazliet. Ne tik ļoti kā mani.
Bet pilsoņkara tēma?
Viņam apnika.
Žēl gan.
Viņš apprecēja smirdīgu kuci.
Nu…
Viņa to uzskata par "maskarādi".
Tā viņa teica?
O jā.
Tāpēc es viņai pateicu:
"Pilsoņkara laikos tu būtu vecmāmiņa. Veca ragana."
Neviens par viņu necīnītos.
Līgavas bija jaunas.
Neskartas.
Tolaik cilvēki precējās jaunāki.
Daudz jaunāki. Jā.
Mana vecmāmiņa piedzima vecvecmāmiņai, kad viņai bija tikai 14.
Tolaik tas bija pilnīgi normāli.
Līdz valdība saskatīja iespēju nopelnīt.
Paaugstinot dzimumpilngadības vecumu?
Tieši tā.
Tolaik neviens nemācījās vidusskolā.
Tādu nebija.
Bet, kad valdība saprata, ka ar vidusskolām var pelnīt naudu…
Alkatība pārtrumpo visu.
Runa nav par izglītību.
- Nav? - Nav. Runa ir par
neļaušanu bērniem pieaugt.
Lai vecāki katru brīvo centu tērētu mācībām un visi no tā nopelnītu.
Un kādudien tas iedzīs valsti bankrotā.
Zini, man tas nebija ienācis prātā,
bet sasodīts!
Tā ir viena gudra doma.
Domā?
Tev ir svaigs skatījums.
Tev to droši vien jau ir teikuši.
Paldies.
Tad cik jaunas tās līgavas bija?
Gadi 12 vai 13 noteikti.
Ja viņa klasītes lec, būs man gana veca. Pareizi?
Smieklīgi.
Klau…
Kāda ir…
Kāda ir jaunākā, kas tev bijusi?
Ko?
Jaunākā, kas tev bijusi.
Tu pirmais.
Kāpēc? Pirmais pajautāju.
Tu pirmais.
Četrpadsmit.
Vai viņa cīnījās pretī?
Nē. Tev ir bijušas tādas, kas cīnās?
Cik vecs biji tu?
Ar to 14 gadus veco?
Viņa bija 10. klasē.
Es biju 12, tātad man bija 17.
- Kas ir? - Septiņpadsmit.
Lerij!
Joprojām pil?
Tagad jau tek.
Viņš viņus vadāja turp un atpakaļ pa 400. austrumu šoseju.
440. dienvidu šoseja minēta četras reizes.
Tāpat kā 250. austrumu un 375. dienvidu.
Tas ir bezjēdzīgi.
Visvairāk viņš tos vadājis pa 550. austrumu.
Sešas reizes pirmajā reizē. Piecas reizes otrajā.
Labi. 550. šoseja krustojas ar 400. pie tā benzīntanka.
Varbūt viņi piestāja, lai padzertos un aizietu uz tualeti.
Diez vai tolaik tas benzīntanks tur bija. Izskatījās jauns.
Tad kas tur bija?
Atradu.
Būvlaukums 550. un 400. šosejas krustojumā.
Sveiki! Vadītājs ir uz vietas?
Deils atbrauc tikai pāris reižu nedēļā.
Un pārējā laikā?
Tikai es un Kīts. Viņš strādā no 15.00 līdz 23.00.
Cik sen jūs te esat?
Kopš sešiem rītā.
Nē, ne šodien. Cik sen jūs te strādājat?
Sešus mēnešus.
Vai zināt, cik sen jau šis benzīntanks darbojas?
Šķiet, dažus gadus.
Deils un Kīts zina precīzi?
Deils te strādā kopš sākuma.
Jums ir viņa numurs?
Paldies.
Jūs te labojat mašīnas?
Nē, kungs.
Zināt kādu, kas labo?
Ne vietējo, nē.
Kur te ir tuvākā auto detaļu tirgotava?
Nezinu. Mani neinteresē mašīnas.
Varbūt Džons Dikijs…
"Varbūt Džons Dikijs" - ko?
Viņam ir zelta rokas.
Viņam dažreiz lūdz šo to salabot, bet tas nav oficiāli.
Džons Dikijs?
Džons Dikijs Hansens. Vada makšķerēšanas piederumu veikalu.
Labi, paldies.
Vadītājs teica, ka benzīntanks tika atvērts 94. gada pavasarī.
Viņaprāt, rakšanas darbi sākušies 93. gada vasaras vidū.
Sasodītais Lerijs Hols!
Dzirdēju, ka esi mēģinājis te iedabūt mantu.
Nedari tā!
Plecu paraustīšana nav atbilde,
un neatbildēšana ir necieņas izrādīšana.
Es to apsvēru,
bet izrādījās, ka es to šeit nevaru iedabūt.
Pieņemsim, ka iedabūtu.
Un izmantotu to, lai izpestītu kādu no nepatikšanām,
kas viņam ir ārpusē.
Tas palīdzētu viņam. Varbūt palīdzētu tev.
Bet es neredzu, kā tas palīdzētu man.
Īsti nesaprotu, ko gribat teikt.
Cilvēks, kurš neatrod palīdzību nekur citur, galu galā vēršas pie manis.
Un tad viņš ir man parādā.
Es atvainojos. No sirds.
Es nolažoju. Man nebija ne jausmas.
Nu labi.
Es par tevi apvaicājos. Milvoki.
Viss sakrita. Nevainojami.
Ikviens pazina kādu, kurš tevi pazīst un izsakās par tevi atzinīgi.
Tas ir jauki.
Bet neviens neatcerējās, ka būtu tevi redzējis personīgi.
Ikviens pazina kādu, kurš teica, ka ir redzējis,
bet neviens nebija tevi redzējis pats.
Kas tev par to sakāms?
Viņiem biežāk jāiet sabiedrībā.
Tas ir tas, kas viņiem jādara?
Vai jums ir bērni?
Kā pagāja tava nedēļa, Lerij?
Es tikai jautāju.
- Vai tu to raksturotu kā produktīvu? - Es tikai jautāju!
Un tu esi jautājis jau iepriekš. Gadu gaitā vairākkārt.
Un kāda ir bijusi mana atbilde?
Mani vienkārši interesē.
Kāda ir bijusi mana atbilde?
Jūs savu personīgo dzīvi neapspriežat.
Pareizi.
Bet es par to vien runāju.
Jo tu esi pacients, un es esmu ārste.
Vai nevaram pamēģināt samainīt lomas?
Vai tad tas nav terapeitiski?
Un ko tu man teiktu, ja būtu mans ārsts?
Kuce, stāsti savus sapņus!
Varu derēt, ka viņi labi smaržo.
Jūsu bērni.
Kas tevi satrauc?
Nekas.
Tu bieži izmanto provokāciju, lai maskētu ievainojamību.
Es neesmu ievainojams. Jūs esat ievainojama.
Tu šķieti uztrauks.
Ar mani viss ir kārtībā.
Gadiem ilgi tik labi neesmu juties, un jums tas nepatīk.
Kāpēc lai tas man nepatiktu?
Tāpēc, ka, ja man kļūtu labāk
un es citiem izstāstītu, kā to panācu,
un tad labāk kļūtu arī viņiem…
jums vairs nebūtu darba.
Tad es ietu pensijā.
Tad jūs ietu pensijā.
Un dzertu tēju ar savām meitām.
Vērotu, kā viņas līkņā, strādājot dārzā.
Kas tev liek justies tik labi?
Mana apelācija.
Tev par to ir jaunas ziņas?
Teiksim tā,
ir pozitīvas zīmes, ja māk tās nolasīt.
Tas izskaidrotu tavu izturēšanos.
Kāda ir mana izturēšanās?
Pašapzinīga.
Gandrīz lecīga.
Dažreiz cilvēkam ir iemesls tā justies.
Pašapzinīgu es tevi esmu redzējusi.
Kad?
Kad tu runā par pilsoņkara vēsturi un motoriem, un vecām automašīnu detaļām.
Bet nebiju tevi redzējusi lecīgu.
Tas vairāk atgādina tavu draugu.
Kādu draugu?
Jūs runājat par Džeimsu.
Tu zini, par ko es runāju, Lerij. Viņš ir ļoti harismātisks.
Esat viņu satikusi?
Mūsu ceļi ir krustojušies.
Es saprotu, ar ko viņš tevi uzrunā.
Viņš rada iespaidu, ka nekad nav pazinis nožēlu.
Ja viņš ko izlemj, viņš to izdara. Nekad neatskatās.
Tā varētu likties, bet…
Bet viņš ir pazinis nožēlu.
Viņš šo to nožēlo.
Viņš ir piedzīvojis sāpes.
Bet viņš neļauj, ziniet, sāpēm sevi ietekmēt.
Vai tā tu redzi sevi? Sāpju ietekmētu?
Pēdējā laikā ne.
Džeimsa dēļ.
Es…
Es vairs neesmu vientuļš.
Kad mācījos septītajā klasē,
Kūpers Ross man pateica: "Tu esi tik jauka,"
un tad viņš nosarka
un dažas minūtes nespēja paskatīties man acīs.
BIROJS
Sveiki!
MAKŠĶERĒŠANAS PIEDERUMI
Palīdzēt?
Vai jūs esat Džons Dikijs Hansens?
Varat saukt mani par Džeidī, ja vēlaties.
Jūs te pārdodat auto detaļas?
Ja atrodu ko tādu, ko ir vērts izlikt tirgošanā internetā, es to daru.
Vai esat saticis viņu?
Tas ir Lerijs.
Tātad labi pazīstat?
Nē, nē, jaunkundz.
Viņš vienkārši paliek atmiņā.
Tā vaigubārda un kas tik vēl ne.
Paskaidrojiet "kas tik vēl ne".
Viņš ir pasists nešķīstenis. Atvainojiet.
Nē, nē, runājiet brīvi.
Es viņam pārdevu pārīti rievoto bremžu rotoru
79. gada dodžam B200
kādā - neatceros - 92. vai 93. gadā.
Likās tāds nekaitīgs pajoliņš.
Izskatījās, ka nekad nav samīļots.
Pat ne kā mazulis.
Ziniet, laikam biju pārāk laipns pret viņu,
jo viņš sāka te iegriezties pat tad, kad viņam nevajadzēja detaļas.
Slaistījās apkārt, uzrunāja meitenes.
Vai kaut kas atgadījās?
Jūs domājat - kaut kas slikts? Nē.
Pēc kāda laika mēs viņu patriecām.
Ik pa laikam iedomājos, kā viņam varētu klāties.
Tā kā jūs te jautājat par viņu, pieņemu, ka ne pārāk labi.
Kāpēc jūs viņu patriecāt?
Viņš daudzām meitenēm uzdzina šermuļus.
Ieskaitot manējo.
Odrija.
Tolaik viņa bija pusaudze, bet Lerijs sāka pievērst viņai uzmanību.
Saprotams, es ar to nebiju mierā.
Vai Odrija ir tepat?
Viņa ir darīšanās pilsētā. Drīz jābūt atpakaļ.
Neiebilstat, ja pagaidīsim?
It nemaz.
Kad man bija 12 gadu, mēs ar māsu dabūjām jaunas teniskurpes.
Un gandrīz uzreiz iekāpām govju pļekās,
lai gan vecāki mums teica, lai pa to lauku nestaigājam.
Tās kurpes žuva stundām ilgi.
Es neatceros, par ko mēs runājām.
Tikai to, ka bijām laimīgas.
Esi labs puika. Klausi māti!
Es negribu dzirdēt…
Paldies, ka izmantojat DOP Connect.
Lai piezvanītu, lūdzu, ievadiet savu konta numuru.
Šis konta numurs nav atpazīts.
Lai piezvanītu, lūdzu, ievadiet savu konta numuru.
Šis konta numurs nav atpazīts.
Lai piezvanītu, lūdzu, ievadiet savu konta numuru.
TIKAI APSTIPRINĀTI NUMURI
Šis konta numurs nav atpaz…
Šis kont…
Noliec to sasodīto klausuli!
Šo klausuli?
Noliec pats.
…lūdzu, ievadiet savu konta numuru.
…sūdzētājs.
Pagalmā tam nav vietas.
…sūdzētājs.
Jā, kungs. Es saprotu, ko sakāt,
bet es jums saku: tā noteikti ir kļūda,
jo es to kredītkarti pagājušajā nedēļā pats apmaksāju.
Jūs sakāt, ka mans dēls nevar veikt un saņemt zvanus?
Vai to jūs man sakāt?
Labi… Kungs, lūdzu.
Kā būtu, ja es jums nosauktu kredītkartes datus tagad pa telefonu.
Vai tad jūs varētu mani savienot?
Labi. Labi. Skaidrs. Paldies.
Es pateicos, ka cenšaties palīdzēt.
Maita. Sūdabrālis.
Man vajadzētu braukt līdzi.
Nē, mīļā. Viss būs labi. Man tikai jāizvēdina galva.
Labi. Tikai pārāk nesakreņķējies.
Es pabraukāšos, lai atpūstos, nevis lai kreņķētos.
Nu labi.
Vai atceļā nopirksi mums Kahlúa?
Jā, sagribēji.
Galdniecība.
- Ko, lūdzu? - Tur es pēdējoreiz redzēju Leriju.
Cik sen tu pie tām strādā?
Pāris nedēļas.
Ko tu ar tām dari?
Sūtu uz mājām.
Kāpēc?
Donijs teica, ka tu šodien gandrīz esot sakāvies.
Pie telefoniem?
Jā, viens zeks gribēja telefonu.
Kaut kāds pārpratums ar manu kontu. Es nevaru piezvanīt.
Bet tu kontā esi iemaksājis?
Varbūt esi iemantojis ienaidnieku.
Kādu?
Kādu, kurš te strādā.
Vai pēdējā laikā tev ar kādu ir bijušas domstarpības?
Vakar man bija nenozīmīga vārdu apmaiņa ar vienu sargu.
Neatceros, kā viņu sauca, bet viņš tikai lecās.
Par ko?
Ne par ko.
Kaut kas taču bija.
Džeims, beidz. Tas esmu es.
Runa bija par tevi, Lerij.
Kāpēc lai kāds sargs runātu par mani?
Viņš teica…
Viņš teica, ka tu esot bērnu varotājs.
Un bērnu slepkava.
Negribu smieties, vienkārši…
Bērnu varotājs?
Nekad mūžā neesmu nevienu izvarojis, Džeims.
Tad ko tu esi darījis?
Man ar viņām bija sekss.
Skaidrs.
Un tie nebija bērni, Džeims.
Vēl nesen nebija. Saproti, 1800. gados nebija.
Protams.
Džeims, ar cik sievietēm tu esi drāzies?
- Kopš vidusskolas? Nu… - Nē, ne jau vidusskolā.
Es domāju - ar cik sievietēm…
zini, pēc vidusskolas vecuma tu esi drāzies?
- Astoņdesmit. - Ko?
- Astoņdesmit? - Laikam.
Droši vien kādas pāris esmu aizmirsis,
bet par to skaitu es neesmu pilnīgi pārliecināts.
Tas nav smieklīgi, Džeims. Tiešām 80?
Jā.
Kā?
Kā tev izdevās… Kā…
- Tev ir kāds teiciens, ko izmanto? - Nē.
Es vienkārši… Es ar viņām sarunājos.
Un viņas runā ar mani, un beigās mēs esam bez drēbēm.
- Bet kā? - Es tev tikko pateicu.
Nē, nepateici.
Es nesaprotu, Lerij. Piedod.
Neviena sieviete nekad ar mani nav vienkārši runājusies.
Bet jaunākas meitenes ir.
Dažas.
Jā.
Sākumā viņa bija jauka.
Kas tad?
- Kas bija jauka, Lerij? - Džesika Roča.
Viņas ritenim bija tukša riepa, viņa brauca pa grantēto ceļu.
Lai gan viņai bija kalnu divritenis… Zini, akmeņi un grants sajaucas kopā,
un akmeņi var būt asi, tāpēc…
Meitenes domā, ka ir tik gudras, bet tur nu viņa bija ar tukšu riepu.
Tu to salaboji?
- Ai, nē. Tikai piedāvāju aizvest. - Nuja.
Viņi to pasniedz tā, it kā es mestos tām meitenēm virsū, Džeims, un uzbruktu.
Tas neatbilst patiesībai.
Viņai patika ar mani sarunāties. Viņai patika.
Todien man līdzi bija divritenis, un es atvēru busiņa durvis
un viņai to parādīju, un…
pastāstīju, cik ļoti man patīk braukt ar riteni, un mēs runājām par to.
Izklausās, ka tev nebija problēmu ar viņu runāt.
Nekādu.
Jā, viņa bija jauka, kā jau teicu.
Un tad vairs nebija.
Viņa tev uzbruka?
Kā traka vāvere, vienkārši…
Vai atceries, kāpēc?
Kāpēc tu prasi?
Velns, Lerij, man likās, mēs vienkārši runājamies.
Vai to mēs darām?
Tas ir tas, ko es daru.
Viņa mierīgi iekāpa manā busiņā.
Apskatīja manu divriteni un tīrīšanas piederumus.
Pajautāja, vai esmu vietējais un kāpēc man ir tik liela vaigubārda.
Viņa tās sauca par bakenēm.
Es viņai pastāstīju par rekonstrukcijām,
un viņa uzdeva tiešām labus jautājumus.
Viņa bija tik zinātkāra un tik gudra.
Un tā nu es viņu noskūpstīju.
Un tad viņa kļuva nejauka. Vienkārši briesmīga - pļaukāja un sita.
Un man nācās lietot lupatu ar startera šķidrumu.
Es biju spiests.
Tā nu mēs kādu brīdi braucām.
Es centos atrast kādu jauku, klusu vietiņu.
Un atradu, kaut arī nezināju, kur atrodos
un kurp braucu, bet es tādu vietu atradu.
Un kas notika pēc tam?
Es… Nu, zini.
Es viņu aizvilku uz busiņa aizmuguri un vēl dažas reizes uzliku lupatu.
Viņa visu laiku modās?
Viņa mani saskrāpēja.
Tik stipri. Skrāpējumi bija dziļi.
Un, kad vēlāk tīrīju miesu no viņas nagu apakšas,
manis tur bija ļoti daudz.
Manis tur bija daudz.
Tev ar viņu bija sekss?
Es zināju, ka to prasīsi. Nē… tas ir dīvaini.
Es īsti neatceros.
Es it kā izslēdzos, bet tad bija tā, it kā es būtu sapnī,
kurā redzēju sevi viņu sitam un liekam virsū lupatu.
Sitam un liekam virsū lupatu.
Un tad es pamodos un viņai nebija drēbju,
un man nebija drēbju.
Tāpēc es…
es domāju, ka mums bija sekss.
Tā tiešām izklausās, draudziņ.
Tad viņa sāka raudāt.
Dažreiz viņas tā dara.
Viņas domā, ka to grib,
bet pēc tam pārdomā.
Nē, viņa raudāja un sauca māti.
Ak tā?
"Es gribu mammu.
Vienkārši aizved mani pie mammas."
Tas man nepatika.
Tas mani tracināja. Tas visu sabojāja.
Tāpēc es viņu izvilku no busiņa
un aizvedu diezgan tālu lauka vidū.
Es tur uzgāju koku, un es biju uztaisījis tādu…
laikam var teikt "instrumentu" no divām kopā saliktām ādas siksnām.
Un man bija nūja…
Es viņai liku apsēsties ar muguru pret koku.
Es negribēju redzēt viņas seju, saproti?
Un…
Jā, un tad es žigli apmetu abas siksnas viņai ap kaklu
un savilku kopā, un ieliku nūju.
Es sāku to griezt tā, kā dara ar to…
Kā to sauc…
-Žņaugs? -Žņaugs. Tieši tā.
Jā.
Es vienkārši turpināju griezt, līdz viņa pārstāja izdot…
Tu zini.
Skaņas.
Izklausās, ka tu izdarīji to, kas bija jādara.
Viņš nekad neteica neko pārāk neķītru, vienkārši tas nebija patīkami.
Vienmēr lika justies nepatīkami.
Kā?
Viņš mēdza teikt: "Tev ir ļoti skaistas potītes."
Vai reiz viņš pateica: "Tavas ausu ļipiņas ir piebriedušas."
Tā Lerijs uzturēja sarunu.
Citkārt viņš vienkārši sēdēja uz piknika sola un blenza.
Un, ja tas mani nokaitināja, un dažreiz tā bija,
es viņam uzprasīju: "Lerij, kas par lietu?"
Parasti viņš teica ko tādu: "Vai zināji, ka tīrītāji satur sārmu?"
Tad viņš gribēja, lai eju uz viņa busiņu izlasīt sastāvdaļu sarakstu.
- Vai jūs kādreiz aizgājāt? - Nē taču.
Vai zināt kādu, kas aizgāja?
Ne šeit, nē. Mums visiem viņš uzdzina šermuļus.
Tad, kad viņš man sāka dāvināt visādas mantas…
Viņš jums dāvināja mantas?
Vienreiz auskaru pāri.
Medaljonu.
Lietotas balerīnkurpes.
Vai jūsu izmēra?
Jā. Tas bija vēl baisāk.
Jūs jau laikam neko neesat paturējusi?
Katras sezonas beigās mums ir atrasto mantu izpārdošana.
Ir viena lieta, ko es neizmetu.
Pēdējā tikšanās reizē viņš man uzdāvināja šo.
Neesmu ar to braukusi, pat ne reizi.
Vienmēr, kad uz to paskatos, man gribas nomazgāties dušā.
Māte teica - ar mani nebija problēmu,
izņemot reizes, kad ļoti iekāroju kādu lietu,
gluži kā suns kaulu.
Tā viņa to sauca. Mans kauls.
Kad man bija seši gadi, šis kauls bija zelta zivtiņa.
Deviņu gadu vecumā - matu sprādzes ar taurenīšiem.
Daudzkrāsainas.
Bet lielākais kauls, ko es dedzīgi vēlējos
un kas man bija jāgaida līdz 13. dzimšanas dienai,
un vēl jāatstrādā piecu mēnešu kabatas nauda,
bija kalnu divritenis.
Es parēķināju. Es nodzīvoju vairāk nekā 5000 dienu.
Vairāk nekā 135 000 stundu.
Viss šis laiks piederēja man.
Cilvēks var nomirt, bet viņam nevar atņemt nodzīvoto dzīvi.
Es dzīvoju.
Šeit.
Un šeit.
Tas bija lieliski.
Ar to nepietiek.
Muļķības!
Esat dzirdējuši par pierādījumu ķēdi?
Mums ir lieciniece, kas zvēr, ka to viņai uzdāvināja Hols.
Kur ir divriteņa sērijas numurs?
Kāds to ir nodedzinājis ar skābi.
Nav iespējams pārliecinoši pierādīt, ka tas ir Džesikas Ročas divritenis,
ja vien uz tā nav atrodami Hola un Ročas pirkstu nospiedumi.
Un esmu pārliecināts, ka tagad, pēc četriem gadiem, to tur nebūs.
Mums ir liecinieki, kas apstiprina, ka Lerijs Hols ir bijis tur…
- Es necenšos ierosināt jaunu lietu. - Kur esot apracis Raitleri…
Es veidoju aizstāvību pret otru apelāciju.
Un kur kādam uzdāvināja Džesikas Ročas divriteni.
Ar to nepietiek.
Pat ne tuvu.
Bet esat lieliski pastrādājuši.
Tiešām. Tas ir augstākais līmenis.
Paskatieties uz mani!
Tiešām lieliski. Bet ar to nepietiek.
Ar ko pietiktu?
Es nezinu.
Bet ar šo nepietiek.
Džeims?
Džeims!
Džeims, tu neguli?
Arlabunakti!
Saldus sapņus!
PAMATĀ - DŽEIMSA KĪNA UN HILELA LEVINA GRĀMATA IN WITH THE DEVIL
Tulkojusi Aija Apse