НЕ ИСКАМ ДА ГОВОРЯ С ТЕБ
ПО ИСТИНСКИ СЛУЧАЙ
УОБАШ, ИНДИАНА 1973 Г.
Днес сме се събрали
да се помолим за нашия брат, чието тяло почива тук.
Той премина от смъртта в живота заедно с Божия Син,
който умря и възкръсна за нов живот
и всичките му грехове са пречистени.
Молим се Бог да го приеме при всички небесни светии. Амин.
Амин.
Ставай, Лари.
Защо не вземеш Гари? - Да, не може ли аз?
Гари не се напикава в леглото. Ставай и тръгвай.
КАНКАКИЙ, ИЛИНОЙС 1974 Г.
Здравей, приятел. - Татко.
Още ли го искаш?
Ти беше на работа.
Тъкмо се прибирам.
Не си ли изморен?
Нищо ми няма.
Ставай.
Точно така! Отлична преценка, Джими.
Алабама, подаване!
Браво. Искам да се обръщаш по-бързо.
Иди надалеч. Обърни се надясно!
Тъчдаун на Джими Кийн!
Слон, шест, четири. Подаване.
Готови. Подаване.
Жираф, шест, четири.
Не. - Хванах те.
Харесвам марката "Корвет".
Да имаш предвид, когато пробиеш в НФЛ.
Мислех си по-скоро за "Гремлин",
с онова нещо отзад, което се вдига?
Нарича се хечбек.
Една такава кола.
"Гремлин".
Със спортни ивици, обещавам.
Ще ти дам един "Гремлин".
УБИЙ
ЧУВАМ ПИСЪЦИТЕ
СВЪРШВАЙ, КУКЛО, НЕ СЕ РАЗПАДАЙ
Здрасти, приятел.
Къде беше?
Знаете. - Не знам, затова питам.
Върнах се от стола.
Значи старецът ти не можа да ти донесе продукт, така ли?
Да, за жалост.
Не исках да те спирам.
Няма проблем. - Не, влизай.
Казваш, че не са останали пари ли?
Похарчил ги е.
Той не спира да ти навлича неприятности.
Момчетата навън си искат парите. Какво да правя, Джим?
Опитах се, г-н Картър.
Щом казваш, трябва да ти повярвам.
Надявам се. - Ако се познавахме от по-отдавна,
щях да те тълкувам по-добре.
Направих каквото можах.
Затишие пред бунт.
Какво?
Когато е толкова тихо, се нарича "затишие пред бунт".
Като затишие пред буря.
Наистина ли? - Да.
Или означава просто, че е тихо.
Виждал ли си някой да влиза?
Не.
Липсва ли ти нещо?
Защо да ми липсва нещо?
Ако мислех, че някой е бил в килията ми, щях да се чудя дали не е взел нещо.
Не се тревожа, че някой е бил в килията ми.
Не?
О, не.
Тогава защо попита дали съм видял някого?
Защо ме гледаш така?
Никак не те гледам.
Сякаш ме познаваш.
Лари, какво има, мамка му?
Това въпрос ли е? Задаваш много въпроси.
Какво те прихвана?
Това беше въпрос.
Добре, Лари.
Какво "добре"?
Оставям те да си гледаш работата. Каквато и да е тя.
Чакай, Джими.
Когато има съмнение, няма съмнение.
Какво значи това?
Нещо, което Гари казва.
Чул го от приятел, освободил Кувейт.
Ако подозираш, че си в опасност,
значи си в опасност.
Нещо ще се случи.
Какво?
Не знам, нещо лошо. Не мислиш ли?
Извинявай за одеве.
Хваща ме…
Какво?
Параноята.
Или каквото е.
Знаеш, нали? - Не знам.
Джими, знам, че си разстроен.
Не съм.
Просто не мога да те позная на моменти.
Дръж.
Мамка ви!
Върнете се в килиите си. Заключваме.
Внимание, заключваме.
Затворници, върнете се по килиите си. Заключваме.
89304, докладвай.
Джими?
Вътре ли си?
Какво има, Лари?
Още ли ми се сърдиш?
Не съм ти се сърдил, Лари.
Мисля, че се сърдеше.
Само защото го мислиш, не значи, че е вярно.
Приятели ли сме?
Какво?
Приятели ли сме?
Да.
Разбира се, Лари.
Приятели сме.
Какво?
Грижа се за приятелите си.
Г-н Холт?
Затворник Хол?
Ще може ли един-два маркуча? - Отговорът ми е "не".
Може ли да попитам защо?
Защото някой може да удуши някого с него.
Работи с наличното.
Първо ще съберем големите боклуци.
Където видите или усетите олио за готвене на пода,
искам да сложите препарат, но не бързайте да го бършете.
Ще трупаме отпадъците в източния ъгъл.
Дони.
Дони?
Искам да изметеш стъклата,
за да съберем боклука, без да се нарежем.
Може ли да ти се има доверие? - Да, Лари.
Започвай, синко.
Да се залавяме за работа.
Вземете ръкавици.
Момчета, не забравяйте и тук отпред.
Не се тревожете за храната - ще я изметем. Събирайте големите парчета.
Джими, приятно е, нали?
Би ли отишъл в този край с него?
Едно, две, три.
Хлъзгаво е. Има много кръв, внимателно.
Господа, чашите още са по земята.
Да ги съберем. Как е при вас? - Бива.
Момчета, първо ще изметем, а после ще бършем.
Трябват ни пулверизатори.
Шпатули.
Няма да ни дадат.
Напръскваме по-трудните места и ги оставяме да киснат един час.
Така може да успеем да ги забършем. След това ще изчистим олиото.
Как се захвана с това?
Да чистиш?
В гимназията.
След училище отивах на работа в склад за фуражи.
После започнах работа в магазин за медицински консумативи.
А ти какво правеше?
В гимназията ли?
Да, за да се издържаш.
Продавах трева.
Не съм сигурен, че в моята гимназия имаше трева.
Лари, в Америка ли си, има трева.
Но Уобаш беше невинно място. Като градчето на Оупи.
Мейбери.
Да, или където живееше Оупи.
Нямаше престъпления при нас.
Бяхме като застинали във времето.
Сладкарници и момичета с опашки.
Бакалницата на Танър.
Всички носеха бели шапки.
Всички уреди и витрини блестяха от чистота.
Редове от универсални магазини и сладкарници на главната улица.
Помниш ли сладкарниците?
Приятни хора метяха тротоарите,
всеки ти махаше за поздрав.
Нашата гимназия имаше най-зелените ливади.
Не бях виждал по-зелени преди или след това.
И най-красивите мажоретки на света.
Какъв свят беше, Джеймс!
Дори животът в гробище.
Живял си в гробище?
Така беше.
Нямаш представа колко забавно може да ти е на подобно място,
щом спреш да обръщаш внимание на гробовете и виждаш само полята и дърветата.
Не съм се замислял.
Беше чудесно място за едно дете.
Щастието е избор, не мислиш ли, Джеймс?
Понякога.
Щастието е избор,
защото не мисля, че родителите ми бяха щастливи.
Оставиха се това да ги смаже.
Понякога ми беше трудно да гледам.
А при теб?
Бях късметлия. Имах страхотен баща.
Нямах най-добър приятел, защото имах баща си.
По цяла нощ те няма.
Ти не се прибираш. - Защото работя.
А аз какво правя? - Не знам. Какво работиш, Лин?
Майната ти. - И на теб.
Като стискаш юмрук, използвай го.
Уж си голяма работа. Ченгето тежкар не може да удари.
Точно така!
Чупи като малко дете.
Майната ти, Лин!
Татко?
Цялото това време, което баща ти е прекарал с теб, помогна ли ти?
Ти стана ли добър футболист?
Най-добрият в училище в продължение на 15 години.
И този тип взе стипендия за Южнокалифорнийския университет.
Понякога така ми напомняш на Гари, че чак ме боли.
И двамата сте наперени.
Излъгах.
Какво?
Бях втора цигулка.
Търках скамейката четири години.
Но си влязъл в отбора.
Както много други хора.
Не, Джеймс, влязъл си в отбора. Това е постижение.
Защо излъга?
Знаеш как е.
Не знам.
Стига де.
Мъжете обичат да впечатляват други мъже
с истории, които ги правят по-значими, отколкото са.
Защо?
За да ги харесват? Не знам.
Ако имаше пиле питомец, щеше ли да го изядеш?
Кой има пиле за питомец?
Не знам. Подозирам, че някои хора имат.
Подозирам, че никой няма.
Но ако имаше?
Не бих.
Е, аз щях да си взема пиле за питомец и да го изям.
Щеше да изядеш питомеца си?
Само месо е.
Всички сме само месо.
Бих изял кучето си.
Правил ли си го? - Кое?
Изял ли си кучето си?
Като деца не ни даваха да имаме домашни любимци.
Това сигурно е добре.
Но каква е разликата между домашен любимец и храна?
Хората нямат пилета или крави за домашни любимци.
Взимат си рибки.
С какво е различно едно кутре?
Никой не яде кутрета.
"Никой не яде кутрета."
Това не ви е любовна среща.
Работете и спрете с глупостите.
Нямахме домашен любимец,
защото татко казваше, че ще ни пречи на истинската работа.
Били сме на божията земя, за да вършим истинска работа.
Започвай.
Не бях ли ясен?
Побързай.
На колко години си бил?
На 14 години започнах официално да копая гробове.
Но съм копал доста преди това.
Каква е разликата?
Копаеш гроб. Изравяш ковчег.
Защо?
Хората погребват мъртвите с всякакви ненужни неща.
Часовници, обувки, пари.
Помня една стара жена -
беше погребана със сиамска котка от чисто злато,
нещо като стопер за врата.
Мъртва е, защо й е стопер за врата?
Или котка, или злато?
Някои хора са толкова болни, че вземат нещо,
което би било полезно за жив човек,
със себе си в ковчег на два метра под земята,
където няма да е от полза за никого.
Не е от никаква полза.
Не се ли страхуваше?
Да слизаш в мрачна дупка
с труп?
Мъртвите са приятни.
Не ти говорят снизходително, не се заяждат.
Толкова са спокойни.
Поглеждам ги в лицата и това ме изпълва с надежда,
че следващият свят ще е по-добрият.
Ще ти кажа нещо друго, Джеймс.
Какъвто и да си в реалния живот, пред смъртта сме равни.
Познавах момиче на име Дебра Кайл. Тя беше недосегаема.
От детската градина до 12 клас. Замина в колеж.
Всички си мислехме: "Тя ще управлява света".
В колежа научила за скокове от покрив.
Не ги усвоила добре и паднала между две сгради.
Счупила си врата.
След това не беше толкова недосегаема.
Както казах,
пред смъртта сме равни.
Какво имаш предвид?
Няма значение за какъв си се имал.
Действай.
Жив ли е баща ти?
Да. Твоят?
Какво работи?
Пожарникар е.
Майка ти работеше ли?
Майка ми
имаше собствен бар.
Обичаше си го.
Странен начин на живот.
Отиваше на работа, когато повечето майки приготвяха вечеря.
Прибираше се в 2-3 часа през нощта.
Баща ми не си представял такъв живот,
като се оженил за италианско момиче от квартала.
Много се караха.
Защото е чукала други мъже в бара?
Какво каза?
Той мислеше, че може би го прави.
Недолюбваше флиртуването й, а тя обичаше да го прави.
Ти как приемаше това?
Лин е сложна личност, само това ще кажа.
Майка ми е дебела.
Само това ще кажа.
Кажи ми нещо истинско, Джеймс.
Нещо истинско ли?
За теб.
Цял ден ти разказвам истини. - Дали?
Добре.
Нашите се разделиха, когато бях дете.
Шест месеца по-късно майка ми му позволи да заживее у дома.
На кого?
На Глен.
Истински боклук.
Изкараха около година и той започна да я бие.
Теб удряше ли те?
Постоянно.
И двамата с брат ми, но най-вече мен.
Но тя не го напусна.
Не разбирах защо.
И после схванах.
Чакаше да стана достатъчно голям и силен, за да я защитавам.
Не е било честно да очаква това от теб. - Не възразявам.
Започнах да гледам на тренировките по таекуондо, карате и джу-джицу
по-сериозно от преди.
Промених начина си на хранене, всичко.
И много скоро бях най-силното дете.
Но трябваше още да порасна,
за да мога да надвия зрял мъж.
А Глен беше грамаден.
Когато станах на 14 години,
бях готов.
Една вечер всички бяхме в кухнята
и Глен удари майка ми.
Просто я перна с пръстите си по устата.
И скочих.
Смачкал си го. - Не, Лари.
Глен ми разгони фамилията.
Разкървави ми носа, предизвика сигурно първото ми сътресение
и ми счупи три ребра.
Така ме изпрати в стаята ми.
А майка ти къде беше?
Къпеше се.
Знаеш ли защо се къпеше?
За да мирише добре, когато го чука.
Това правеше тя,
докато бях в другата стая.
Кикотеха се, охкаха и пъшкаха,
а в чашите им дрънчеше лед.
А аз седях
с кървящ нос, пищене в ушите и болки в ребрата.
Не те е боляло от това!
Приключвайте, кретени.
Не от това.
Всъщност много ме болеше. - Не, костите зарастват.
Сътресението се оправя.
Джеймс, не.
Боляло те е,
защото го е обичала много повече, отколкото теб.
Има нещо друго.
Не, няма.
Искам да живея при татко. - Не може.
Джим, какво искаш да кажа?
Някой ден ще можеш да се опълчваш на Глен, но още не си готов.
Съжалявам, че те нарани, но ти започна и трябва да си понесеш последствията.
Защитавах те.
Не го направи заради мен, а заради себе си.
И си получи заслуженото, но не стана така, както искаше.
Ще имаш и друг шанс.
Научи се да ходиш, преди да тичаш.
Искаш ли лед? - Не.
Ще ти донеса, няма проблем. - Не искам.
Както кажеш.
Но ще си по-добре утре, ако сложиш лед на лицето си.
Лека нощ.
Лека.
Искаше ли да я удариш?
Майка ми ли?
Да.
Да, исках да я нараня.
Да я набиеш?
Да я убиеш?
Да, понякога исках да я убия.
Мислеше ли как?
Да я бутна по стълбите.
А ако останеше жива още малко след това? Правят такива неща.
Особено когато счупят врат.
Затворници, настъпете линията.
Щеше ли да й направиш нещо?
Какво нещо?
Нещо.
На майка ми ли?
Ами на когото и да било.
Не разбирам.
Накисвам парцал със стартова течност и го държа в буркан в буса си.
Ако покриеш устата на човек с него,
след секунди той е в безсъзнание.
Фасулска работа.
Сигурно е по-приятно от това да те бутнат по стълбите.
Забрави за стълбите.
Защо би го направил, Лари?
За да спрат да ме удрят.
Кой?
Момичетата.
Кои момичета?
Които срещам.
А ти какво правиш с момичетата?
Харесвам те почти колкото ти харесваш себе си.
Това е добре.
Наздраве.
Какво следва?
Джими.
Да?
Днес беше забавно.
Съгласен съм.
Лека нощ.
Лека нощ, Лари.
Какво е това?
Птици. Наблюдават.
Сови?
Соколи. Те бдят над мъртвите.
Соколите бдят?
Някои. Сега копай.
Какво правиш?
Хайде.
Готово.
Вече е мой.
Колко време продължи?
Няколко часа.
Уплаши ли се?
Да. Беше дивашко.
Бунтовете са дивашки.
Добре изглеждаш. Качил си килограми.
Дебел ли съм? - Не, трябва още малко да качиш.
Казах, че изглеждаш добре.
Момичетата не харесват дебелаци.
Тук срещаш ли много момичета?
Имам предвид, като изляза.
Гар, как се казваше онова момиче, което возихме?
До Калифорния ли? - Когато пътувахме.
Не помня името. Беше отдавна.
Не, май се казваше Лоис.
Не беше Лоис.
Или Луиз.
Не беше Луиз.
Дона.
Не беше Лоис, Луиз или Дона. Не знаехме как се казва.
Сигурен съм, че знаехме. - Тя беше непозната, която качихме.
На другата сутрин отпраши с онзи моторист и повече не я видяхме.
Сега се сетих.
Уанда?
Полицията ме навести.
Кога? - Преди два дни.
Коя полиция? - От Уобаш.
Какво искаха?
Не казаха.
Увъртаха нещо.
Искаха да покажат, че не са забравили за теб.
Хванали са те на мушката и няма да те оставят.
Защо? - Ти ги изложи.
Шарън.
Да, така беше.
Знаеш ли, Гари?
Щом се навъртат и искат да ми дадат да разбера,
че ще ме следят, щом изляза, това значи…
Мислят, че ще излезеш.
Да.
ПО КНИГАТА НА ДЖЕЙМС КИЙН И ХИЛЕЛ ЛЕВИН
Превод на субтитрите Катина Николова