NENORIU SU TAVIM KALBĖTIS
ĮKVĖPTA TIKROS ISTORIJOS
VOBAŠAS, INDIANA 1973 M.
Šiandien čia susirinkome
pasimelsti už mūsų brolį, kad jis ilsėtųsi ramybėje.
Jis išėjo į amžinąjį gyvenimą, lydimas Viešpaties Jėzaus,
kuris mirė ir prisikėlė amžinajam gyvenimui…
ir buvo atleistas nuo visų nuodėmių.
Prašome Dievo priimti jį į savo namus kartu su visais šventaisiais. Amen.
Amen.
Kelkis, Lari.
- Kodėl ne Garis? - Taip, kodėl ne aš?
Nes Garis nesysioja į lovą.
Judink užpakalį. Greičiau.
KANKAKI, ILINOJUS 1974 M.
Sveikutis.
Labas, tėti.
Nepersigalvojai?
Tau reikia į darbą?
Ką tik grįžau.
Pavargai?
Nesirūpink.
Gerai, kelkis.
Labai gerai! Puiki reakcija, Džimi.
Alabama, gaudyk!
Šaunuolis. Dabar bėk truputį greičiau. Gerai, Džimi?
Bėk toliau. Dešinė, nagi!
Tačdaunas, Džimis Kynas!
Dramblys, šeši, keturi. Gaudyk.
Pasiruošk. Gaudyk.
Žirafa, šeši, keturi.
- Ne. - Dabar tau parodysiu.
Man patinka korvetės.
Na, žinai, kai pateksi į NFL.
Man labiau patinka „Gremlin“
su užpakalinėmis į viršų atsidarančiomis durimis.
Hečbekas.
Taip, tokia.
„Gremlin“.
Lenktyninė.
„Gremlin“. Tuoj parodysiu tau „Gremlin“.
GETISBERGAS
KARINĖS
VIETOS NAUJIENOS
SAVAITGALIO REKONSTRUKCIJOJE ATGIJO ISTORIJA
PILIETINIO KARO ŠIMTMEČIO ISTORIJA
NORI IŠ ESMĖS PAKEISTI SAVO GYVENIMĄ?
ŽUDYK
GIRDŽIU RIKSMUS IŠPJAUTI KLITORĮ
PABAIK, MAŽUTE NENORĖK BŪT SUPJAUSTYTA Į DALIS
Sveikas, biče.
Labas.
Kur buvai?
- Na, žinai… - Nežinau.
Todėl ir klausiu.
Ką tik grįžau iš valgyklos.
Tai tėvukas nieko neatnešė. Teisingai?
Deja, ne.
Nenorėjau užstoti tau kelio.
- Ne, viskas gerai. - Ne. Užeik.
Tai sakai, kad pinigų nebėra?
Jis juos išleido.
Sumautas senis sumaišė visas kortas, ką?
Žmonės laisvėje reikalauja pinigų. Ką man daryti, Džimi?
Aš bandžiau jų gauti, p. Karteri.
Jei jau taip sakai, teks patikėti.
- Turbūt. - Gaila, kad anksčiau nesusipažinom.
Būčiau geriau tave pažinęs.
Padariau viską, ką galėjau.
Tyla prieš audrą
Apie ką tu?
Tokia tyla vadinama „tyla prieš audrą“.
Na, supranti? Tyla prieš audrą.
Tikrai?
Taip.
Nors gali reikšti ir šiaip tylą.
Nepastebėjai, ar čia niekas nebuvo užėjęs?
Ne.
Kas nors dingo?
Kodėl turėtų kas nors dingti?
Jei man kiltų įtarimas, kad kažkas buvo mano kameroje,
susirūpinčiau, ar kas nors nedingo.
Man tas pats, jei kas nors ir buvo.
Tikrai?
Taip.
Tai kodėl klausei, ar ko nors ten nepastebėjau?
Kodėl taip į mane žiūri?
Normaliai žiūriu.
Lyg matytum mane kiaurai.
Lari, ką tu čia paistai?
Čia klausimas?
Tą tik ir darai. Uždavinėji šimtus klausimų.
Kas tau šovė į galvą?
Ir vėl klausimas.
Gerai, Lari.
Kas gerai?
Paliksiu tave ramybėje. Daugiau tau netrukdysiu.
Palauk, Džimi.
Jei kyla abejonė, vadinasi, nėra abejonės.
Kaip suprasti?
Taip sako Garis.
Jis tai išgirdo iš draugo, kuris dalyvavo Kuveito išlaisvinime.
Jei manai, kad tau gali kilti pavojus…
esi pavojuje.
Kažkas tikrai bus.
Kas?
Nežinau, bet kažkas blogo. Tau taip neatrodo?
Nepyk ant manęs.
Man…
Kas tau?
Kilo paranoja.
Ar kažkas panašaus.
- Supranti? - Ne, Lari, nesuprantu.
Džimi, žinau, kad tu susierzinai.
Aš nesusierzinau.
Tiesiog… Nežinau, ko iš tavęs tikėtis.
Atidaryk.
Dėjau ant tavęs!
Visiems kaliniams grįžti į savo kameras.
Aliarmas.
Dėmesio. Skelbiamas aliarmas.
Kaliniai, į kameras! Aliarmas.
Pranešk Centrinei vadovybei.
MUŠTIS, KEIKTIS IR RĖKAUTI VALGYKLOJE DRAUDŽIAMA
Džimi?
Džimi, girdi mane?
Ko nori, Lari?
Tebepyksti ant manęs?
Aš nepykau ant tavęs, Lari.
Galvoju, kad pykai.
Tai, kad tu galvoji, dar nereiškia, kad taip ir yra.
Taip.
Draugai? Draugai, Džimi?
Ką?
Mes - draugai?
Taip.
Žinoma, Lari.
Draugai.
Kas?
Aš rūpinuosi savo draugais.
P. Holtai?
Nuteistasis Holai?
Gal galėtume gauti nors porą žarnų, p. Holtai?
Ne, nuteistasis Holai.
Galiu paklausti, kodėl?
Nes kas nors gali jomis ką nors pasmaugti, nuteistasis.
Dirbkit su tuo, ką turit.
Gerai. Pirmiausia reikia surinkti didžiąsias lūženas.
Jei pastebėsit ant grindų išsipylusį aliejų,
pirmiausia užpilkit valiklio ir palikit.
Lūženas krausime rytiniame kampe, štai ten.
Doni.
Doni?
Sveikas. Tu sušluosi stiklą,
kad rinkdami lūženas nesusižeistume.
Galiu tau patikėti šį darbą?
Žinoma, Lari.
Pirmyn, žmogau.
Na. Prie darbo.
Užsimaukit pirštines.
Vyručiai. Čia, priekyje, irgi reikia sutvarkyt, gerai?
Nekreipkit dėmesio į maistą. Mes viską sušluosim.
Pirmiausia surinkim didžiąsias lūženas.
Džimi, juk smagu, ar ne?
Gali kilstelt iš kito galo?
Gerai, viens, du, trys.
Labai slidu. Daug kraujo. Atsargiai.
Vyručiai… Ponai, indai dar nesurinkti.
Surenkam indus. Kaip jums ten sekas?
Viskas gerai.
Vyručiai, pirma iššluosim, o po to išplausim.
Čia prireiks buteliukų su purkštuvais.
Dar - glaistytuvų.
Mums neduos glaistytuvų.
Ant sunkiai išvalomų vietų užpurkšim ir paliksim valandai.
Po to purvas lengvai nusivalys.
Tada išvalysim aliejų.
Nuo kada tuo užsiimi?
Valymu.
Nuo mokyklos.
Po pamokų dirbau pašarų parduotuvėje.
Vėliau perėjau į įmonę, prekiaujančią medicinos priemonėmis.
O ką tu darei?
Mokykloje?
Kad užsidirbtum pinigų, taip.
Pardavinėjau žolę.
Abejoju, ar mūsų mokykloje kas nors pardavinėjo žolę.
Lari, Amerikoje žolę pardavinėja visur.
Na, Vobašas - paprastas miestelis. Toks, kokiame gyveno Opis.
Kaip Meiberis.
Taip, arba toks, kokiame gyveno Opis.
Pas mus nebuvo jokių nusikaltimų.
Gyvenome tarsi užstrigę laike, žinai?
Pieno kokteiliai ir mergaitės su uodegytėm.
Buvo toks Tanerio gastronomas.
Visi pardavėjai su baltomis kepurėmis.
Vis prietaisai, visos vitrinos
tiesiog spindėjo švara.
Ir Mein Stritas, Dieve mano.
Virtinės pramoninių prekių ir saldainių parduotuvių.
Pameni saldainių parduotuves?
Šaligatviais vaikštantys mandagūs žmonės,
visi sveikinasi.
Mūsų mokykla turėjo nuostabiausią veją pasaulyje.
Daugiau niekur nemačiau tokios žalumos.
Ir gražiausias strikses pasaulyje.
Gyvenimas buvo puikus, Džeimsai.
Nors ir gyvenome kapinėse.
Užaugai kapinėse?
Taip. Kapinėse.
Nustebtum sužinojęs, kaip ten smagu gyventi,
kai nekreipi dėmesio į paminklus, o matai tik pievą ir medžius.
Niekada nebūčiau apie tai pagalvojęs.
Man ten buvo gera augti.
Būti laimingu yra žmogaus pasirinkimas. Tu taip nemanai, Džeimsai?
Ne visada.
Taip sakau todėl,
kad abejoju, ar mano tėvai buvo laimingi.
Gyvenimas juos aplamdė.
Kartais būdavo sunku į juos žiūrėti.
O kaip prabėgo tavo vaikystė?
Man pasisekė. Turėjau nuostabų tėtį.
Man nereikėjo geriausio draugo, nes aš turėjau tėvą.
Nes tu šlaistaisi visą naktį.
- Tavęs amžinai nėra namie. - Aš dirbu, po galais.
- Kaip manai, ką aš darau? - Nežinau.
Ką tu darai, Lin? Ką tu darai, po galais?
- Atsiknisk nuo manęs. - Pati atsiknisk.
Jei pakėlei ranką, tai ir trenk, stipruoli.
Kietuolis. Svarbus faras, kuriam nestovi.
Teisingai!
Laužyk viską, kaip mažas vaikas, bliamba.
Eik tu šikt, Lin!
Tėti?
Ar tau patiko leisti laiką su tėčiu?
Ar tu buvai geras futbolininkas?
Geriausias mokykloje per 15 metų.
Ir jis gavo stipendiją mokytis PKU.
Kartais tu man iki skausmo primeni Garį.
Jūs abu taip mėgstat girtis.
Aš sumelavau.
Ką pasakei?
Buvau atsarginis žaidėjas.
Ištisus ketverius metus sėdėjau ant atsarginių suolelio.
Vis viena buvai komandos sudėtyje.
Daug kas patenka į komandos sudėtį.
Ne, Džeimsai, tu patekai į komandą. O tai jau šis tas.
Kodėl man sumelavai?
Na, juk žinai.
Ne, nežinau.
Nekalbėk niekų.
Vyrai nori padaryt įspūdį kitiems vyrams,
pasakodami nebūtas istorijas, kad pasigirtų.
Kodėl?
Kad patiktų kitiems? Nežinau.
Jei višta būtų tavo naminis gyvūnėlis, galėtum ją suvalgyti?
Kas laiko vištas kaip naminius gyvūnėlius?
Aš nežinau. Spėju, kas nors laiko.
O aš spėju, kad ne.
Bet jei laikytum?
Aš negalėčiau.
O aš galėčiau. Jei turėčiau, tai suvalgyčiau.
Suvalgytum savo augintinį?
Taip, tai tik mėsa.
Mes visi esam… tik mėsa.
Suvalgyčiau ir šuniuką.
Esi tai padaręs?
Ką?
Suvalgęs savo šuniuką.
Na, vaikystėje mums neleido turėti naminių gyvūnėlių.
Gal ir teisingai.
Koks skirtumas tarp naminio gyvūnėlio ir maisto?
Žmonės nelaiko vištų ar karvių kaip naminių gyvūnėlių.
Jie laiko žuvytes.
Kuo skiriasi šuniukas?
Niekas nededa šuniuko į lėkštę.
Nuteistieji. Čia jums ne pasimatymas.
Nustokit durnių volioti ir dirbkit.
Mums neleido turėti naminių gyvūnėlių
todėl, kad tėtis sakydavo, jog tai trukdytų rimtam darbui.
Mus atsiuntė į Žemę, kad užsiimtume rimtais darbais.
Daryk, ką reikia.
Neaiškiai pasakiau?
Paskubėk.
Pala, kiek tau tada buvo metų?
Man buvo 14 metų, kai tapau oficialiu duobkasiu.
Bet iki to laiko jau buvau nemažai jų atkasęs.
Kaip suprasti?
Na, atkasi duobę. Iškasi karstą.
O kam?
Kam iškasti…
Na, mirusiuosius laidoja su daiktais, kurių jiems nebereikia.
Su laikrodžiais, batais, pinigais.
Pamenu, kartą palaidojo senutę
su auksine Siamo kate,
kuria atremdavo duris, įsivaizduoji?
Ji mirė, kam jei reikalinga durų atrama?
Arba katė, arba auksas?
Kai kurie žmonės yra tokie šykštūs, kad pasirengę neatiduoti nieko,
kas galėtų atnešti naudos kažkam kitam,
ir tiesiog nusineša viską
po žeme,
kur to niekam nereikia, Džeimsai.
Kokia iš to nauda?
O tu nebijodavai?
Tamsoje, vienoje duobėje su…
Na, su lavonu.
Mirusieji - labai malonūs.
Jie nekalba su tavim iš aukšto, neužgaulioja.
Tokie taikūs.
Žiūriu į jų veidus ir viltingai galvoju, kad kitame pasaulyje…
Kad kitame pasaulyje yra geriau.
Pasakysiu dar daugiau, Džeimsai.
Nesvarbu, kuo žmogus buvo gyvenime, mirtis visus sulygina.
Pažinojau tokią merginą, Deborą Kail.
Ji buvo… Laimės kūdikis.
Nuo pat darželio iki mokyklos baigimo. Išvyko mokytis į koledžą.
Mes visi galvojome, kad šita mergina valdys pasaulį.
Koledže ji susidomėjo laipiojimu stogais.
Kartą jai nepasisekė, ir ji nukrito tarp dviejų pastatų.
Ir nusilaužė sprandą.
Taip ir baigėsi laimės kūdikio gyvenimas.
Kaip sakiau,
viską sulygina.
Ką sulygina?
Prieš mirtį - visi lygūs.
Nagi. Greičiau.
Tavo tėvas dar gyvas?
Taip. O tavo?
Kuo jis dirba?
Gaisrininku.
O mama dirbo?
Mano mama…
ji turėjo nuosavą barą.
Jai patiko toks darbas.
Nors tai - neįprastas gyvenimo būdas.
Ji išeidavo į darbą tada, kai kitos mamos ruošdavo vaikams vakarienę.
Grįždavo namo tik paryčiais.
Ne apie tai svajojo mano tėvas,
kai vedė kaimynystėje gyvenusią italę.
Jie dažnai bardavosi.
Nes ji bare dulkindavosi su kitais vyrais?
Ką tu pasakei, bliamba?
Jis galvojo, kad taip galėjo būti.
Jis pykdavo todėl, kad ji mėgdavo flirtuoti. Ir…
Kaip tu reagavai į jos flirtą?
Tiesiog supratome, kad Lin niekada nepasikeis. Yra kaip yra.
O mano mama - stora.
Yra kaip yra.
Pasakyk man teisybę, Džeimsai.
Teisybę?
Apie save.
- Aš tau visą dieną pasakoju teisybę. - Tikrai?
Gerai.
Mano tėvai išsiskyrė, kai buvau dar visai mažas.
O po pusmečio mama parsivedė jį.
Jį?
Gleną.
Bjaurus tipas.
Maždaug po metų jis ėmė ją mušti.
Tave jis irgi mušė?
Nuolatos.
Mane ir brolį, bet… dažniausiai kliūdavo man.
O ji vis viena nenorėjo jo išvaryti.
Niekaip negalėjau suprasti.
Bet po to aš supratau.
Ji laukė, kol aš užaugsiu, sustiprėsiu ir galėsiu ją apginti.
Ji uždėjo ant tavęs didžiulę naštą.
Nesvarbu.
Ėmiau lankyti tekvondo, karatė ir džiudžitsu treniruotes,
stengiausi, kaip įmanydamas.
Pakeičiau mitybą, pakeičiau viską.
Ir netrukus galėjau primušti bet kurį vaikį.
Bet man dar reikėjo paaugti,
tapti truputį vyresniu, kad galėčiau susigrumti su suaugusiu vyru.
O Glenas buvo stambus vyras, bliamba.
Ir kai man suėjo 14 metų…
aš buvau tam pasiruošęs.
Vieną vakarą visi buvome virtuvėje,
ir Glenas trinktelėjo mamai.
Delnu per veidą.
Ir tada aš puoliau.
- Sutrynei jį į miltus. - Ne, Lari.
Glenas ištaškė mane po visą virtuvę.
Rezultatas - kruvina nosis, pirmas gyvenime smegenų sutrenkimas
ir trys sulaužyti šonkauliai.
Tada jis man liepė eiti į savo kambarį.
O kur ji buvo?
Maudėsi duše.
Žinai, kodėl ji nuėjo į dušą, Lari?
Nes norėjo skaniai kvepėti, kai dulkinsis su juo.
Tą ji ir darė…
man už sienos.
Jie ten kikeno, dūsavo ir aimanavo,
jų stiklinėse skimbčiojo ledukai.
O aš sėdėjau…
kruvina nosim, ūžiančia galva ir skaudančiais šonkauliais…
Ne tai buvo skaudžiausia!
Viskas. Baigiam, šikniai.
Ne tai…
Man velniškai skaudėjo, Lari.
Ne, kaulai sugyja.
Smegenų sutrenkimas praeina.
Džeimsai, ne.
Skaudžiausia buvo tai…
Skaudžiausia buvo tai, kad ji jį mylėjo daug labiau už tave.
Dar kažkas nutiko.
Ne. Ne, nieko.
Noriu gyventi su tėčiu.
To nebus.
Džimi… Ką aš tau galiu pasakyti?
Vieną gražią dieną tu duosi atkirtį Glenui, bet dar teks palaukti.
Apgailestauju, kad tau kliuvo,
bet pats prisiprašei.
Aš gyniau tave.
Aš čia niekuo dėta.
Tu pats to norėjai.
Gavai tai, ko prašei,
bet viskas baigėsi ne taip, kaip tikėjaisi.
Dar pasitaikys progų.
Pirma išmok vaikščioti, tik paskui - bėgioti.
- Gal tau atnešti ledo? - Nereikia.
- Galiu atnešti. Man nesunku. - Ačiū, nereikia.
Kaip pasakysi, branguti.
Bet jei ant veido užsidėsi ledo, ryte jausiesi daug geriau.
Labos nakties.
Labanakt.
Kada nors norėjai ją nuskriausti?
Mamą?
Taip.
Taip, norėjau.
Primušti?
Nužudyti?
Taip, kartais norėdavau ją nudėti, bliamba.
Pagalvodavai, kaip tą padaryti?
Nustumti nuo laiptų.
O jei ji dar kelias minutes būtų gyva?
Taip būna.
Ypač, kai lūžta sprandas.
Gerai, nuteistieji. Prie linijos.
Tada galėtum padaryti tai?
Ką „tai“?
Tai.
Mamai?
Na, bet kam.
Nelabai suprantu.
Išmirkau skudurą variklio paleidimo skystyje ir laikau jį savo vane.
Jei pridėsi jį žmogui prie veido…
jis išsijungs per kelias sekundes.
Be jokio vargo.
Manau, tai būtų daug maloniau, nei būti nustumtam nuo laiptų.
Pamiršk tuos laiptus.
Kodėl taip reikėtų daryti, Lari?
Kad jos manęs nebemuštų.
Jos?
Tos merginos.
Kokios merginos?
Su kuriomis susipažįstu.
O ką tu darai su merginomis, su kuriomis susipažįsti?
Tu man patinki beveik taip pat, kaip patinki sau.
Labai gerai.
Į sveikatą.
Taip.
Kas toliau?
Džimi.
Ko?
Šiandien buvo smagu.
Taip, smagu.
Labos nakties.
Labos nakties, Lari.
Kas ten?
Paukščiai. Jie stebi.
Pelėdos?
Sakalai. Jie saugo mirusiuosius.
Sakalai taip daro?
Kai kurie. Nagi, prie darbo.
Ką ten darai, po galais?
Nagi.
Radau.
Dabar bus mano.
Ilgai truko?
Kelias valandas.
Išsigandai?
Aišku, išsigandau. Grynas barbarizmas.
Riaušės yra barbarizmas.
Gerai atrodai. Truputį priaugai svorio.
Atrodau storas?
Ne, tau trūko kelių kilogramų.
Kaip sakiau, gerai atrodai.
Merginoms storuliai nepatinka.
Sutinki čia daug merginų?
Na, kai išeisiu į laisvę.
Gari, koks buvo tos merginos vardas, kurią paėmėm pavėžėti?
Į Kaliforniją? Apie tą kalbi?
Kuri įsėdo į mūsų mašiną.
Nepamenu jos vardo. Tai buvo prieš šimtą metų.
Regis, ji buvo…
Luizė, jei neklystu.
Ne Luizė.
Ar Luiza.
Ir ne Luiza, bliamba.
Dona.
Ne Luizė, ne Luiza ir ne Dona. Mes nežinojom jos vardo.
Tikrai? Man atrodo, kad žinojom.
Lari, ji buvo panelė, kurią sutikom pavėžėti.
Kitą rytą ji išvažiavo su baikeriu, kuris turėjo žalsvą harlį.
Tiek mes ją ir tematėme.
Prisiminiau.
Vanda?
Pas mus buvo atėję iš policijos.
- Iš… Kada? - Prieš kelias dienas.
- Iš kurios policijos? - Vietos. Vobašo.
Ir ko jie norėjo?
Nesakė.
Kalbėjo apie šį bei tą.
Tik norėjo parodyti, kad jie nepamiršo tavęs, Lari.
Štai kas svarbiausia.
Jie neketina paleisti tavęs iš savo akiračio.
- Kodėl? - Sukėlei jiems keblumų.
Šeron.
Taip. Teisingai.
Žinai, ką, Gari? Žinai, ką?
Jei jie nori priversti mane jaudintis,
kad jie mane stebės, kai aš išeisiu,
tai reiškia, kad…
Tai reiškia, kad jie galvoja, jog tu išeisi į laisvę.
Teisingai.
PAGAL
DŽEIMSO KYNO IR HILELIO LEVINO KNYGĄ
Išvertė Laima Banionienė