Матусю.
Вибач.
Я, мабуть, заснула.
-Знову пожежа наснилася? -Так.
Знаю, знаю.
Ти могла мене втратити.
Але не втратила.
-Не втратила. -Ні.
-Певно, в бога на тебе більші плани. -Хочеться так думати.
-Постав чайник. -Добре.
Так добре, що ми не завезли туди нові кухонні меблі.
Так.
Впиши їх у страховку. Я ж міг загинути.
-Я… -Перестань.
Дівчата поїхали на мис.
І коли вони знаходять на це час?
-В Урсули троє дітей. -Вони не такі, як ти.
Для них сім’я не на першому місці.
Кажу тобі.
І ти маєш цим пишатися.
«Самовідданість – найбільше досягнення».
Гарно сказано. Де ти це почув?
В інтернеті. На сайті з привітаннями.
Ти ще дізнаєшся, що Урсула ще й як знаходить на себе час.
Вона сьогодні дуже тиха.
А я ні. Нам треба поговорити.
Так, знаю. Але не зараз.
-Привіт. -Привіт.
Я не знала, чи ти будеш. Ти не відповіла на смс.
А що, треба було підтвердити, що я прийду морозити зад?
Піймав. Тьотю Беко, я щось знайшов!
Думаємо, це краб.
Дві хвилинки – і я до вас підійду.
Про що ви говорили?
Що ти питала в Єви?
Що я…
Ти підеш у суботу до Ґрейс полювати на яйця?
Так. Ні.
Не можу, готуватимуся до недільного обіду.
Я теж не піду. Поїду в гості до її свекрухи.
Підлижуся до Джона Пола.
Навіть уявляти таке не хочу.
Хочу попросити в нього гроші на студію.
Чому в нього?
Бо у вас їх нема.
Так, у мене поки що нема. Але будуть через два місяці.
Через два місяці студію продадуть.
Зроблю його мамі фізіотерапію на стегно.
Покажу, що на мене варто ставити. Як на бігового коня.
-Або як на голуба. -Він не дасть тобі грошей.
Тоді попрошу у Ґрейс. Вони ж наполовину її.
-Що? -Ти така наївна.
-Вона дурна. -Стули пельку.
У Ґрейс і банківського рахунку нема. Вона купує через онлайн-картку.
Мамо, а тепер можна у воду?
Почекайте тьотю Беку.
Здихатися мене хочеш?
Ти сама сказала, що підеш до них.
Краба знайшли?
Гей. Усе нормально?
-Усе добре? -Так. Просто спізнююся.
Відвезеш Девіда додому, до Донела?
Він цілий день буде вдома. Дуже дякую. Па-па.
Дякую, що спитала…
чи мені це буде зручно.
Без проблем. Залиши це на мене.
Таке нахабство. Що за сімейка?
Коли знову спробуємо прикінчити мудака?
Бібі.
Єво, я не відступлюся через одну невдачу.
Невдачу? Ми підірвали їхню хатинку.
Так, але не його.
Є безліч варіантів смертельних нещасних випадків
і трагічних інцидентів.
Я міркувала про нещасний випадок на роботі.
Ми працюємо в архітектурному бюро.
-Що ми зробимо? -Тьотю Єво.
-Заріжемо його папірцем? -Тут краби.
Тераса на даху? Пожежна драбина?
Ми такого робити не будемо.
Якщо буде друга спроба, давай його отруїмо.
Як нормальні жінки.
ЗАРАДИ СЕСТРИ
Метт, ти слухаєш?
Тим, що дізналися в готелі,
ми натиснемо на наступну сестру.
Побачимо, що нариємо.
У мене є номер детектива в Малагайді.
Тато щороку посилав йому ласощі.
Не знаю чому.
Мабуть, колись програв йому на собачих перегонах.
І трахав його дружину.
Візьмемо в нього дозвіл на ексгумацію.
Він його не дасть.
Та невже? Побачимо,
бо я вмію переконувати.
Що?
Вибач, просто ти смішний.
-Що ти робиш? Відповідай. -Не відповім, тут же ти.
І це я смішний?
Алло. Метью слухає.
Рада тебе чути, Метт.
Га?
Я збираюся погуляти. Що ти хотів?
Це ж ти мені подзвонила. Що ти хотіла?
Ні. Грубовато.
А може, це ти подзвонив мені сказати, що…
Подзвонила ти. Ти.
Що ти зрадів, побачивши мене того вечора.
Я був радий зустрітися.
Гарно погомоніли.
Я тут подумав…
І хочеш призначити дату нашої наступної зустрічі?
Так, мабуть. Які плани на вечір?
Я вільна, як птаха.
Напиши, де й о котрій.
І не вдягай той тісний піджак. Дякую, що подзвонив.
Молодець, що розмовляв з нею, як дорослий,
але поки ми не дійшли до дверей, зітри з лиця цю дурну усмішку.
Я на дванадцяту.
А, так. Авжеж.
Я потягнув пах.
Ясно.
-Хто там, Майкле? -Два хлопці.
Заходьте. Сідайте.
Добре.
Майкле, йди нагору й збирайся, добре?
Іди.
Принести щось попити?
-Води, будь… -Кава буде чудово.
Я вчора погано спав.
Вам пощастило, що я вдома. Я якраз збиралася везти Майкла.
Ми швиденько.
Лише кілька питань про нещасний випадок вашого зятя.
Це для страховки.
Авжеж, ясно.
Томе.
Томе, повернися. Томе.
-Ісусе. -Вибачте.
Я розминав ногу. Судома схопила.
Це від молочної кислоти. Спазм.
Так, точно. Забув, що ви медсестра.
Певно, знання медицини буває в пригоді.
Так, особливо при подряпинах і дитячих хворобах.
Кава скінчилася, вибачте.
Цей бізнес жахливий.
То в ніч смерті Джона Пола ви були з чоловіком?
Ні. Я була з сестрами.
А, так. Точно. Даруйте.
Ваша сестра теж так сказала. Не знав, що ви всі були разом.
Так.
-Ви скрізь буваєте разом? -Ну, ми близькі.
Як зграя?
Як сім’я.
Ви разом вечеряли чи…
Так.
Гарно. А що їли?
Прошу?
Ви ж щось їли й пили.
Я вже не пам’ятаю, що ми їли.
Мабуть, щось просте. Може…
-курку. -Курку.
З соусом чимічурі.
Ми часто таке їмо.
А ще, мабуть, салат і рис з часником.
А чимічурі пишеться з однією «м»?
Не знаю.
Місіс Ґарві, які у вас були стосунки з зятем?
Флінн. Місіс Флінн.
А які? Хороші.
Як то кажуть, одна велика щаслива родина.
А ваша сестра сказала інакше.
-Ґрейс? -Єва.
Єва.
Вони з Джей-Пі були колеги,
і в них були свої стосунки.
І на відміну від мене, Єва трохи імпульсивна.
А ви яка?
Яка я?
Я мати й дружина.
І медсестра.
Що тут ще додати?
Якщо чесно, моє життя доволі нудне.
Скучаю за тобою.
Я ще не пішов.
То скучатиму через п’ять хвилин.
О, поки не забув.
Готельний гель для душу?
-Думатимеш у душі про мене. -Я тільки про тебе там і думаю.
Мушу їхати.
Треба показати Майкла лікареві,
а потім у мене нічна зміна.
Сьогодні я мала відсиплятися.
Вибачай, що не дав тобі поспати. Треба було дещо встигнути.
Я казав, що маю до тебе глибокі почуття?
…опівдні дістанеться Ольстера,
а ввечері – деяких районів Манстера й північного Ленстера.
В інших регіонах буде переважно сухо й сонячно.
Найспекотніше буде…
От чорт.
О ні, тільки не тут.
Джон Пол.
Ну і вм’ятина.
Мені знадобляться дані твоєї страховки, своячко.
Авжеж.
-Вибач, не знаю, як… - 181-Д-588.
Місце? Як називається цей готель? Чи…
Чи це бордель?
Ти за мною стежив?
Отак ти відпочиваєш від роботи?
Не з дітьми? Не з сином-інвалідом?
Не смій згадувати мого сина.
А Донел знає про твій романчик?
-Джон Пол… -Порви з ним.
Або я йому розкажу.
Ти мерзенна.
Ти це знаєш?
Безсоромна. От яка ти.
І огидна.
Безсоромна, мерзенна й огидна. Це все про тебе.
Мерзенна, безсоромна й огидна. От яка ти, Урсула Ґарві.
Мерзенна, безсоромна й огидна.
Урсула Ґарві, я схопив тебе за одне місце.
Алло, Джеральде.
Де тебе носить?
Я вже повертаюся в офіс.
-Мене затримали… -І чути не хочу.
-Вибач, це не повториться. -Негайно повертайся в офіс.
-Мені страшенно прикро. -Клята демократія.
Чорт.
Привіт.
Ми отруїмо печінку.
-Що? -Понеділок — день печінки.
Крім Джей-Пі, її ніхто не їсть. Ґрейс щотижня її йому готує.
А собі й Бланед готує щось інше.
А як ми її отруїмо?
Залучимо Урсулу.
Якщо хтось і знає, як,
-то медсестра. -Що? Е ні.
Чому ні?
Бо вона нізащо не…
-Вона ж мати. -Я теж мати.
Але ти… У неї… У неї є моральні принципи. Вона…
Бібі, давай не по телефону. Я на роботі.
-Можна я до тебе приїду? -Ні.
Що?
Боже. Добре. Приїжджай завтра ввечері.
Я спробую раніше піти з роботи.
Увага. Сьогодні четвер, у нас розіграш.
-Чорт. -От дякую.
Вибач.
Єва.
Вибач. Ти мене налякав.
Я дуже страшний.
-Квиток купила? -Так, купила.
Я купую квитки на всі доброчинні заходи.
Католицьке чуття вини.
«Діти війни», «Поміч літнім» і «Ослиний заповідник» чимало отримали.
-У тебе велике серце. -Так, ослики мені небайдужі.
Які плани на вихідні?
Сидітиму на дивані й дивитимуся кримінальні документалки.
Мабуть, про нацистів.
-А в тебе які? -Такі самі.
Так я й повірила.
Чого ти?
Зелений, два-один-шість.
Зелений квиток, два-один-шість.
-Чорт. -Це твій?
Мій.
-Так, ось переможниця. -Ні.
Це тобі на вихідні. Та, мабуть, він буде зайвий.
-Дуже дякую. -Радій собі.
І як вони дізналися?
А якби то було від чоловіка?
Слухай, а давай якось сходимо випити.
Коли не дивитимешся нацистів.
Га?
-Випивка. Рідкий алкоголь. У склянках. -Вибач. Так.
Так, так! Було б… Я з радістю.
-Було б… Подзвониш. -Добре.
Єво, що за фігня?
Ой, чорт! Вибач.
Здається, мене запросили на побачення.
І я виграла фалоімітатор.
Мінна. Це Бека.
Агов. Мінна.
О, заходь.
Я в стрингах.
Вони задом наперед, але чудові.
Я зустрічаюся з Каллумом.
Не хочу вас шокувати, але я з ним лише заради сексу.
У нас з Джорджем теж так починалося.
Йому було потрібне лише одне, а потім він побачив інші мої принади.
Ви кльова. Ви точно мама Джона Пола?
Ні. Мабуть, перш ніж його принести, його скупали в оцті.
Вибачте. Ми вже закінчили.
Це все назбирав Джордж. Мій любий чоловік.
Він скоро повернеться.
І як Джордж зумів полонити серце такої красуні, як ви?
Жбурнув у мене мертву пташку.
Справді? Цікаво.
Це привернуло мою увагу.
Дивно.
Кохання змушує робити дивні речі.
Інакше чого б я пхала палець у чийсь зад?
Він вас не заслуговував.
Вони всі падлюки, скажіть?
Ні, дорогенька. Не всі.
Але він же від вас пішов. Покинув вас.
Ні, все було не так. Він скоро повернеться.
Привіт.
Дивись, у Бланед надувний замок.
Урсуло, ти не взяла кошика. Урсуло?
-Радійте, діти. -Бувай.
Я зберу тобі відро яєць.
-А ви не зайдете? -Ні.
Лишу великоднього зайця на тебе й дівчат.
Треба, щоб дружина була щаслива. Інакше хтозна, що буде.
Це точно. Мою ощасливити не так і просто.
Ручаюся, вона того варта.
-До зустрічі. -До зустрічі.
Бувай.
Ти порвала зі своїм трахальником?
Заходь, Урсуло.
-Так, іду. -Порви з ним.
Або, клянусь, я розкажу Донелу.
З ним покінчено.
Я з ним порвала.
Ну, тоді заходь.
Гей, маленький.
Іди до татка, Оскар.
Привітик.
Ще чимось можу бути корисна?
Узагалі-то так.
Ваш зять подавав на страховку за ДТП
біля готелю «Marker» чотири місяці тому.
Якщо не помиляюся, ви теж були стороною в тому ДТП.
Так. Була.
Ледь-ледь коцнулися.
А що ви обоє робили в готелі?
Ну…
Я обідала з давньою подругою, і…
Не знаю, що… Я не знаю, що там робив Джей-Пі.
А що за давня подруга?
А це вже не ваше діло.
Авжеж. Вибачте.
Просто я не знайшов вашого імені у книзі бронювань.
Бо бронювала не я.
Я просто прийшла.
Коли плануєш не ти, то прикольніше.
Я теж так люблю.
Хоч бувають і обломи.
У мене ще багато справ, тому якщо вам ще щось потрібно…
Так. Можна мені швиденько у кімнату для хлопчиків?
Вона нагорі, другі двері ліворуч.
Якщо пощастить, то унітаз змили.
Алло.
-Гей. -Без проблем.
Що? Чого ти така дивна?
-Добре. -Це страховики?
-Так, усе чудово. -Я ж казала, що ти наступна.
-Чорт. Вони ще в тебе? -Усе добре.
-Не панікуй, бо… Так. -Я передзвоню.
Алло. Чорт.
Ви це чули?
-Прошу? -Не зважайте.
А от і ви.
-Ми вже поїдемо. -От і славно.
Так.
А знаєте,
я вагався, питати чи ні, але боюся, що як не спитаю,
то… потім на себе злитимуся.
У вас був роман
з вашим зятем?
Що?
Чому ви таке питаєте?
Звичайне припущення.
Ви вдень були в готелі й сказали…
У мене не було роману з Джоном Полом. Ні за що на світі.
Саме припущення інтиму з ним…
Боже!
-О, вітаю. -Гей.
Гей.
Ці джентльмени…
Вони займаються страховкою Джона Пола… тобто Ґрейс.
Ясно. Дуже приємно.
На цьому й закінчимо.
Вона недолюблювала зятя.
А ти не жартуєш.
Ну, в нас ще дві сестри.
Продовжимо трусити ці дерева, побачимо, що ще з них упаде.
От придурок. Хто так робить?
-Що? Хто таке робить? -Порядок.
Куди підеш? Може, по пиву?
У мене свої плани, дякую.
А ти розважайся з мішком сміття.
Підкинь мене.
Я так і знав.
«Найбільше смертельних отруєнь від грибів припадає на мухомори.
Токсини виділяються через рідкі грибкові культури».
Я навіть не розумію, що воно таке.
«Основний токсин – аманітин –
може спричинити смертельну печінкову та ниркову недостатність».
-Може. -Спричинить.
Якщо дістанемо достатньо отрути,
один з цих поганців тебе вб’є.
Але як ми це зробимо?
Це бібліотечні?
Там же записують, які береш книжки.
Не запишуть. Я їх украла.
Ти вкрала книжки з бібліотеки?
Заспокойся, я їх поверну.
Прибери тут усе.
Урсула! Привіт.
-Вибач. У тебе є хвилинка? -Що таке?
Так. Авжеж, заходь.
У нас не просто роман.
А Донел знає?
-Я не хочу його скривдити. -Так.
І не хочу втратити дітей.
Не втратиш.
Просто…
І давно це триває?
Трохи більше року.
А чому розказуєш тепер?
Через мудака, Єво.
Він дізнався. Простежив за мною.
Бляха. Що?
Якщо я з цим не покінчу, він розкаже Донелу.
Я намагалася. Дуже сильно.
Ненавиджу себе.
Я брешу й зраджую.
Ні. Іди сюди, все нормально. Перестань.
З ним я почуваюсь, як колись.
Почуваюся молодою.
Та я, яка роками жила, мов сомнамбула…
знову прокинулася.
-Ого. -Якого чорта?
-Господи, Бібі. -Вибачте. Ну все, все.
По-перше, я зараз зблюю. Ти жалюгідна.
А по-друге, є інший вихід.
-Заткнися. -Чому? Треба їй помогти.
-Заткнися, Бібі. -Про що вона?
Другий варіант – це проколоти гнійник, тобто мудака.
Ми його позбудемося.
Позбудемося його? Про що ти?
Чорт забирай.
Стійте.
Ми просто допоможемо природі.
Ви що, геть подуріли?
Так. Не знаю. Може, й подуріли.
Е ні. Вибачайте. Мене в це не вплутуйте.
Оце вже ні.
Я тепер співучасниця?
Бо ви мені розказали… Так не можна.
Ви ж приречете себе й мене на в’язницю, або ще гірше.
Ми його отруїмо, Урсуло, з твоєю згодою чи без,
і ми не плануємо попастися.
І як саме ви це плануєте?
Мухомор.
З глузду з’їхали?
А як же Бланед?
А Ґрейс?
Ми отруїмо печінку. Її їсть лише мудак.
Тому потрібна твоя допомога. Ми не знаємо, як дістати отруту.
Перші ознаки отруєння мухомором – блювота і пронос.
Він поїде у швидку, в нього візьмуть аналізи,
знайдуть у крові аманітин і викличуть поліцію.
А коли через три-п’ять днів він помре,
почнуть шукати ідіотів, які його отруїли.
От бачиш? Тому поможи нам. Що ти порадиш натомість?
Урсуло, ми…
Клас. Просто клас.
Урсуло, я на нічну зміну.
Порозважайтеся завтра у Єви.
Гей.
-Дати відкривачку? -Ні, це я купила. Там гвинтова кришка.
Зануда.
Шльондра.
А що? Ця сучка нас осуджує.
Я пограюся з вами пізніше. Добре? Лови.
Рятуйте.
-Привіт. -Привіт. Не очікувала…
Меренговий торт з лимоном. Бісквітна основа.
А на тістечка не було часу, пробач.
Ніхто не перевершить її тортів.
Нічого, що ми прийшли? Я дзвонила.
Авжеж, нічого. Але ви зазвичай…
Джон Пол захотів прийти.
Привіт.
Вона ще навчиться. Можемо пограти в оце.
А Донела нема?
Він на роботі.
Жаль. Бідолашний Донел, завжди все пропускає.
Так.
Добре.
-М’яса? -У мене є. Дякую.
Джей-Пі, коли відбудують хатинку?
Страхова компанія упирається, але заплатить.
Щось винюхують, як ті пси. Матуся дуже засмутилася.
Ну… Я тримала там два фотоальбоми.
Боже. Так жаль, Ґрейс.
Так. То були єдині фотографії маленької Бланед,
а решту я вже не пам’ятаю, але їх не замінити.
А ще мій «ролекс»,
стереосистема й широкоекранний телевізор.
Він іронізує, але був шокований.
Ми не нарадуємося, що він був не в хатинці.
Ґрейс, слава богу, що там не було вас з Бланед.
І думати про це не хочу.
Так. Ми були на концерті.
Подай зелену квасолю.
Ще соусу?
Ні.
А я не відмовлюся. Дякую.
-Він з м’ятою. -Ти її не любиш.
Що це?
Урсула!
Давай уже.
-Давай! -Нащо?
-Ні! -Бека! Бека!
Нащо це робити?
Бо що сказав би тато?
Він сказав би…
«Ця країна
стала вільною республікою у великодню неділю 1916 року.
Ану читай вірша, дівчисько!»
Я п’янюча.
«Ми знали, що в них…». Я забула…
геть усе. Вибачайте.
-Згадаєш. -Добре. «Ми…
Ми забули, що в них теж була мрія…»
Не смійся. «…навіть у мертвих».
-Давай! -Моя черга.
«Що як їм любов Заважала на цій землі?»
Урсуло!
-Читай. -«І я пишу у вірші…»
«Макдона і Макбрайд».
Так! Вона знає.
Давайте! Далі.
«І…»
-І… -«Коннолі!»
-Ура! -І…
Гляньте, така задоволена.
І…
-І… -«І…»
«Пірс».
Так!
БЕН: ЗГАДУЮ ТВОЇ НОГИ. ХОЧУ ЗНОВ ТЕБЕ ТОРКАТИСЯ.
«Поки колір зелений Перед поглядами в нас…
-Зрина… -Зрина…
-Ну, давайте. Зрина… -Зрина…
«Народилась краса страшна».
Давайте!
-Мамо. -Вибач, маленький.
-Дуже голосно? -У мене в голові наче поїзд.
Наче поїзд у голові? Вибач.
Вибач, Майкле.
Тут як на військовій нараді.
Такий гамір.
Але голоси в нас прекрасні, скажи?
-Так, але матусі галасливі. -Матусі галасливі?
П’яненькі матусі.
Не всі.
-А м’ясо ще лишилося? -Зараз принесу.
Візьміть цукерок.
Тільки не розкидайте по всьому саду обгортки.
Ще хочете?
-Ні. -Я просто…
Так, це ж Великдень. Я люблю оті твої…
…багато тварин. Може, гусінь.
Вибачте, я в туалет.
Скуштуємо твою випічку?
Було б…
БЕН: Я ХОЧУ ТЕБЕ. ХОЧУ ТЕБЕ ПОБАЧИТИ, СКИНЬ ФОТКУ
-Справді? -Так. Рекомендую.
Купила за 12 євро.
Боже, це бридко.
ЦЯ ПІСЯ – ТВОЯ
Так.
Так! Виходжу.
Вибач, я мало не впісялася.
Це в тебе ще дітей нема.
-За сім'ю. -І за тебе.
За те, що ти прийшла на Великдень.
-Так приємно бачити всіх разом. -Так.
Так. Навіть з малими.
Вони так чудово разом граються.
Так.
Кому мого великоднього флану?
-Не мені. -Люблю твій флан.
Ти спитала, кому флану, застібаючи блискавку на штанях?
Ти хоч руки помила, брудна сучко?
Авжеж, помила!
ЯКА КРАСА. СУПЕР. НЕ МОЖУ ГОВОРИТИ. Я З РІДНЕЮ
-У формі хреста. -Так.
Чого вона так хоче згодувати нам свій флан?
Давно хотіла так пожартувати.
Усе життя чекала. Ну нарешті.
Та ну вас.
БЕН У ТЕБЕ СЕРВЕТКА ВПАЛА, МАЛА
І довго це буде? До…
Десь пів року.
Я за. Люблю… Люблю, коли без…
Перестань, Бібі.
З ВЕЛИКОДНЕМ. Я ПЕРЕСЛАВ УСЕ ЦЕ ТВОЄМУ ЧОЛОВІКОВІ. БІДНИЙ ДОНЕЛ.
Я ж казала, що яйця будуть, а кошики – ні.
-Моллі, бери свою куртку. -Що? Чому?
Ми їдемо додому. Вибач.
Нам треба додому. Одягайтеся, діти.
Ти сама не своя. Скуштуй флану.
Ви куди?
-Вибачайте, нам треба додому. -Урсуло.
Беріть свої речі – і в машину.
Урсуло! Почекай!
-Хутчіш. -Урсуло. Моллі. Та почекайте ви.
-Сідайте в машину. Зачини дверцята. -Боже мій. Ти можеш…
Я поясню про хатинку.
-Що? -Вибач. Ми можемо поговорити?
Ні, це не через це. Це інше. Дякую.
Донел повернувся з роботи.
А ти ж знаєш, як він любить Великдень. Хочу побути з ним.
-Ні, не знаю. -Зачини дверцята.
Подзвони, коли… Господи.
Візьміть…
Їдь обережно!
ДЗВІНОК ДОНЕЛУ
Відповідай. Ну давай, Донел. Відповідай!
АБОНЕНТ НЕДОСЯЖНИЙ
Мамо, що таке? Мамо!
Нічого!
Я хочу флану!
Відповідай.
У тітки Беки було для мене особливе яйце.
-Чому ми поїхали? -Відповідай.
І Майкл хоче флану, Урсуло.
Треба побачитися з татом. Це терміново.
Моллі, надінь братові навушники, і…
Господи! Ісусе!
Ісусе.
-Ісусе. -Ісусе!
Ісусе.
-Ісусе. -Ісусе!
-Ісусе!
Сидіть у машині.
Моллі, ти за головну.
-Я не хочу. -Не зараз, Моллі!
Міс Мерфі каже казати, коли щось не хочеш.
Так от я не хочу!
А мені плювати!
-За нею. -Іду, іду.
Чого ви за мною біжите? Ану в машину.
Ісусе!
-Урсула. -Привіт!
Вибачте. Даруйте. Дякую.
Вибачте.
Даруйте!
-Ні! -Ні! Облиш! Біжімо!
-Привіт, Урсуло. -Привіт!
-Який у тата ПІН-код? -Не скажу, мамо.
Моллі! Я дозволю тобі проколоти вуха.
Два, чотири, сім, три шістки.
ВВЕДІТЬ ПІН-КОД
Урсуло, не можна красти особисті дані.
Перестань називати мене Урсула!
ЯКЩО ХОЧЕШ ПРО ЦЕ ПОГОВОРИТИ, МОЖЕМО ДЕСЬ ВИПИТИ…
ВИБАЧ, ЩО ЦЕ НАДІСЛАВ. ПОДУМАВ, ЩО ТИ ПОВИНЕН ЗНАТИ.
ЦЕ КАЗНА-ЩО, АЛЕ КРАЩЕ ТОБІ ЗНАТИ ПРАВДУ.
-Гей. Усе добре? -Гей.
-Так. -Мама сказала, що…
Що ми маємо завезти тобі оце,
бо сумували сьогодні за татком, правда ж?
Ми ж знаємо, як ти любиш… Великдень.
Люблю вас.
Яка краса.
ДЛЯ ОДНОРАЗОВОГО ВИКОРИСТАННЯ
Метилдигоксин. Введіть у печінку 300 міліграмів.
У нього буде летальна серцева аритмія.
Ти ж не…
У чоловіка його віку серцевий напад не викличе підозр.
І не затягуйте, а то передумаю.
Дякуємо!
-Ну давай, відповідай. -Томас.
Що?
-Алло. -Чорт!
Що-що?
Нічого. Вибачте. Одну секундочку.
-Ти в порядку? -Я знову хочу пісяти!
Добре. Дві хвилинки.
-Вибачте. -Хто це?
Ви мене не знаєте.
Я лишив вам кілька повідомлень. Я Томас Клаффін.
Людина-розтин.
Так, найганебніший у світі супергерой. Хоча, якщо подумати, то…
Томасе, я не жартую, я зараз упісяюся.
Що ви хочете?
Я друг Малкольма Гілла. Він дав мені ваш номер, і…
Вибачте, що дзвоню ввечері. Надіюся, я вам не завадив.
Я якраз оглядаю місце…
злочину.
Томас!
Чорт. Зазвичай я б дав вам оглянути місце злочину,
як нормальна людина, але в нас обмаль часу.
Містер Клаффін, розтину ніхто, крім вас, більше не вимагає.
Ні закон, ні його рідні, ні органи вла…
Ні, я маю дозвіл удови.
Господи.
Що скажете, інспектор? Обсудимо ваші знахідки?
Добре. Давайте.
Подзвоніть зранку в офіс. Вас запишуть на прийом.
Дуже вам дякую, інспектор.
Я зараз у постіль надзюрю!
Біжу!
Вибачте, це я дружині кричав. Вона вагітна.
Алло?
Пізно!
Гей! Збоченець!
Привіт.
Приємно.
Так.
Ось. Тепер ми на рівних.
Тепер ніхто нікому нічого не винен.
Нам сюди.
Чому ти сказав одягтися в спортивне?
Уже байдуже, ти все одно не одяглася.
Кидок.
Влучно.
Така похвала.
Так. Від самого Найла.
Зробиш кидок?
Це ж навіть не спроба.
А це не місце для першого побачення.
Важко придумати щось цікаве для такої дівчини, як ти.
Це легше, ніж ти думаєш.
Давай я тебе навчу.
Зігни трохи коліна.
А Кіану ти не так показував.
Що ще за Кіан?
Давній друг, з яким ми раніше грали в бочче.
Він утік з його дівчиною.
Заткнися, Найл!
Вибач.
Це правда?
Ні, власне, то була моя наречена.
Чорт. А він був твоїм другом?
Так. А ще вокалістом мого гурту.
Вузькі джинси йому личили більше, ніж мені.
Прикро, що ти втратив дівчину. І друга.
На якийсь час це вибило мене з колії.
А тепер як?
Тепер? Тепер я насторожі.
То спробуй ще раз.
Давно я не переглядала наші старі сімейні фото.
Думаєш, що буде сумно, але це така втіха.
-Усі ці спогади. -Так.
У тата рокерська зачіска.
Так.
Боже, її гострі цицьки.
Така красива пара.
Цицьок?
Так жаль, що твої альбоми згоріли.
Я зразу згадала те фото мами з татом на мисі, яке в тебе є.
Треба зробити копії,
про всяк випадок, по одній кожній з нас.
Чудова думка. Думаєш, її можна відновити?
-Так. Думаю, можна. -Супер. Піду її принесу.
-Добре. -Я миттю.
Я розлила чай.
-На. -Давай.
Я витру.
Гарно ти придумала.
Так, надіюся.
Яка ти тут. Безциця.
Я пізно розвинулася.
Люблю тебе.
І я тебе.
Привіт. Я готую вечерю. Давай потім передзвоню.
Вечерю, кажеш? А я оце думала про тебе.
Так приємно.
Так.
Я думала, як ти там.
Усе чудово. А що?
Та нічого. Просто…
Не можу розмовляти. У мене вже вода кипить.
Добре. Люблю тебе!
Я передзвоню. Па-па.
Мамо? Мамо.
Заради бога.
Урсуло, Ґрейс не дзвонила.
Мені теж.
Боже, я тут дурію.
Може, приїдете? Мої вже поїхали.
Уже їдемо.
Став чайник.
-Уже б подіяло? -Так.
От чорт.
Я не можу відповісти.
Ні, не можу. Ні.
Ні, не…
Привіт, сестричко.
Єво, він помер.
Помер.
Ґрейс, розкажи, що сталося.
Він уранці не прокинувся. Уві сні зупинилося серце.
Боже мій.
Принаймні…
Просто жах.
Я все думаю, що, може…
Може, так краще? Він був уже старенький.
По обіді поховаємо його в саду.
У саду?
І Бібі там?
Так, вибач. Вона…
Боже, вона про Оскара.
Хороший був пес.
Такий лагідний.
-О ні. -Боже.
Бідолашна Бланед.
Боже.
Послухай…
Ні.
О, Ґрейс.
Так.
Так, авжеж.
Висадиш мене тут?
-Що-що? -Висадиш мене тут?
А що тут такого?
Ота студія мала стати моєю.
Бачиш перший поверх отієї будівлі? Мій перший бізнес.
Вибач.
Побачила її – і стало сумно.
А що сталося?
У мене не було на неї грошей, і мені їх мав дати родич.
Він мене нажучив.
Я втратила гроші.
А з ними і впевненість у собі.
У мене були великі плани.
І де вони тепер?
Страховики не відступляться,
поки не доб’ються свого.
Посунься.
Вони їздили в готель, у якому я зустрічалася з Беном.
Господи.
Думали, в нас з Джоном Полом був роман.
Хіба це смішно?
Вибач, не смішно. Таке й уявити дико.
Не сумніваюся, що той рудий рився в моїй аптечці.
До мене хай не потикаються.
Боже, це все так мене гнітить.
Чому?
Ну серйозно, що в них є?
У них на нас нічого нема.
Тримаймося й надалі разом.
Добре? Будемо одна одну прикривати. Не будемо ризикувати.
І все буде нормально.
Якщо Бека триматиме язика за зубами.
ЗА СЕРІАЛОМ «КЛАН»
МАЛІН-САРИ ҐОЗІН
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова