Mamyt?
Mamyt.
Atsiprašau.
Turbūt užmigau.
- Vėl sapnavai gaisrą? - Taip.
Suprantu.
Galėjai mane prarasti.
Bet nepraradai.
- Nepraradau. - Ne.
- Dievas tau numatęs kažką svarbesnio. - Norėčiau taip manyti.
- Užkaisk arbatinuką. - Gerai.
Džiaugiuosi, kad nesudėjome ten naujos virtuvės.
Taip.
Tačiau draudimui surašyk. Galėjau žūti.
- Aš… - Daugiau nė žodžio.
Mergaitės paplūdimyje.
Nesuprantu, kaip jos randa laiko.
- Uršula turi tris vaikus. - Jos ne tokios moterys, kaip tu.
Joms šeima - ne pirmoje vietoje.
Taip yra.
Turėtum tuo didžiuotis.
„Didžiausias pasiekimas yra nesavanaudiškumas.“
Labai gražu. Kur išgirdai šią mintį?
Perskaičiau sveikinimų svetainėje.
Ir neabejoju, suprasi, kad Uršula sugeba rasti laiko sau.
Šįryt ji labai tyli.
Taip, aš tai ne. Mums reikia… Reikia pasikalbėti.
Taip, žinau. Ne dabar.
- Labas. - Labas.
Nežinojau, kad atvažiuosi. Neatrašei į mano žinutę.
Nežinojau, kad turiu pranešti apie savo ketinimą nušalti šikną.
Sugavau. Teta Beka, ką radau!
Mes manom, kad tai - krabas.
Taip. Duokit man kelias minutes. Ateisiu pas jus.
Apie ką judvi kalbėjot?
Ko tu klausei Yvos?
Ko aš…
Ar ateisi pas Greisę šeštadienį rinkti kiaušinių?
Taip. Ne.
Negaliu, ruošiuosi sekmadienio pietums.
Taip, aš irgi negaliu. Važiuosiu pas jos uošvę.
Noriu pasigerinti Džonui Polui.
Siaubingai atrodo.
Galvoju paprašyti paskolos studijai.
Kodėl?
Nes jūs man nepadėsit.
Taip, dabar negaliu tau padėti. Duok man kelis mėnesius.
Po kelių mėnesių jos jau nebebus.
Pamasažuosiu jo motinai klubą.
Parodysiu, kad esu verta investicijos. Esu arklys, už kurį verta statyti.
- Arba balandis. - Jis tikrai neduos tau pinigų.
Tuomet paprašysiu Greisės. Juk pusė pinigų - jos.
- Kas? - Tu labai naivi.
- Ji kvaila. - Užčiaupk savo srėbtuvę.
Greisė neturi savo banko sąskaitos. Apsiperka per „Monzo“ internetinį banką.
Mama, ar jau galime eiti į vandenį?
Palaukit tetos Bekos.
Norit manęs atsikratyti?
Juk pati sakei, kad eisi pas juos.
Vaikai, ar radot krabų?
Labas. Viskas gerai?
- Viskas gerai? - Taip. Tik vėlu.
Ar gali užvežti Deividą namo pas Donalą?
Jis ten bus visą dieną. Labai ačiū. Iki.
Ačiū, kad paklausei. Leisk…
Leisk pagalvoti, ar galėsiu.
Taip, galėsiu. Viskas tvarkoj.
Kažkoks pasityčiojimas. Kas su šita šeima negerai?
Taigi, kada vėl pamėginsime nužudyti šūdžių?
Bibi.
Manęs viena nesėkmė tikrai nesustabdys, Yva.
Nesėkmė? Mes susprogdinom jų namą.
Taip, bet ne jį.
Žmonės labai įvairiai nenumatytai žūsta.
Būna visokių nelaimingų nutikimų.
Pagalvojau, gal kokia nelaimė gali nutikti darbe.
Mes dirbame architektūros firmoje, atvirame biure.
- Ką galim padaryti? - Teta Yva?
- Mirtinai užpjauti popieriumi? - Radome krabų.
Terasa ant stogo? Gaisrinis išėjimas?
Taip, nieko panašaus nedarysime.
Jei vėl bandysime, pasitelksime nuodus.
Kaip visos normalios moterys.
Metai, ar girdi?
Tai, ką sužinojome viešbutyje,
panaudosime kitai seseriai paspausti.
Pažiūrėsime, kas išeis.
Gavau detektyvo inspektoriaus kontaktą Malahaide.
Tėtis jam kasmet nusiųsdavo krepšį.
Neįsivaizduoju, kodėl.
Gal susilažino kažkada seniai šunų lenktynėse.
Gal tik pasidulkino su žmona.
Taigi, važiuosime gavę leidimą skrodimui.
Tai… To nebus.
Tikrai? Pažiūrėkim,
nes aš moku įtikinėti.
Kas?
Taigi… Atleisk, tu labai juokingas.
- Ką darai? Atsiliepk. - Neatsiliepsiu, kai tu sėdi šalia.
Jėzau. Aš - juokingas?
Sveiki. Metju klauso…
Metai, kaip smagu, kad paskambinai.
A?
Aš jau ruošiausi išeiti. Kuo galiu padėti?
Rodos, tu man paskambinai. Sveika.
Ne. Kaip žiauru.
Gal pasakyk, jog paskambinai…
Tu paskambinai… Tu man paskambinai.
Pasakyti, kad buvo labai smagu aną vakarą su manimi pasimatyti.
Buvo smagu tave pamatyt.
Man tikrai patiko… Tikrai patiko su tavim pasikalbėti.
Aš tik… Galvojau…
Ir norėjai, kad pasimatymas pavyktų, kad galėtum susitikti dar kartą?
Taip, gerai. Ką veiksi vėliau?
Aš laisva kaip paukštis.
Parašyk žinutę, kada ir kur.
Tik nesirenk to aptempto švarko. Ačiū, kad paskambinai.
Puiku, kad atsiliepei kaip tikras vyras,
bet gal galėtum nustoti kvailai šypsotis, kol ji dar neatidarė durų?
Aš pas jus užsirašęs 12-ą valandą.
Taip. Žinoma.
Patempiau kirkšnį.
Puiku.
- Kas atėjo, Maiklai? - Du vyrukai.
Užeikit. Sėskit.
Ką gi.
Maiklai, branguti, eik į viršų ir susiruošk, gerai?
Pirmyn.
Ar atnešti ko atsigerti?
- Tik vandens, pra… - Norėčiau kavos.
Praėjusią naktį prastai miegojau.
Taip. Jums pasisekė, kad mane radot. Jau vežiau Maiklą pas gydytoją.
Ilgai netruksim.
Tik užduosim keletą klausimų apie jūsų svainio nelaimę
draudimo reikmėms.
Gerai. Taip.
Tomai.
Tomai. Grįžk. Tomai.
- Jėzau Marija. - Atleiskit.
Atleiskit, tik norėjau ištiesti kojas. Sutraukė mėšlungis.
Dažniausiai tai nutinka dėl pieno rūgšties. Mėšlungis.
Teisingai, taip. Pamiršau, kad dirbate slauge.
Tos medicinos žinios turbūt praverčia.
Taip, na… žinot, praverčia gydant nubrozdinimus ir vaikiškas ligas.
Kavos, deja, neturime, atleiskit.
Tikrai siaubinga nelaimė.
Taigi, tą vakarą, kai žuvo Džonas Polas, jūs buvote su savo vyru?
Ne. Buvau su seserimis.
Taip, teisingai. Atleiskit.
Tą sakė ir kita sesuo. Nesupratau, kad jūs visos buvot.
Taip.
- Tai jūs visur vaikštot kartu? - Esam tikrai artimos.
Kaip gauja?
Kaip šeima.
Taigi, jūs drauge pavakarieniavote ar…
Taip.
Miela. Ką valgėte?
Atsiprašau?
Sakėte, kad valgėte ir gėrėte.
Nepamenu, ką ten tiksliai valgėme.
Turbūt nieko ypatingo. Gal…
- vištieną? - Vištieną.
Su čimičiurio padažu.
Paprastai tą valgome.
Dar turbūt salotų ir ryžių su česnakais…
Ar čimičiuris rašomas su viena „m“? Čimičiuris?
Nežinau.
Kokie buvo jūsų santykiai su svainiu, ponia Garve?
Flin. Ponia Flin.
Ką mes… Jie buvo… Buvo geri. Taip.
Mes visi buvome viena didelė, laiminga šeima, kaip sakoma.
Jūsų sesuo kalbėjo kitaip.
- Greisė? - Yva.
Yva.
Ji su Džeipiu drauge dirbo,
tad jų santykiai gal buvo kiek kitokie.
Ir Yva yra karštakošė, kitaip nei aš.
O jūs kokia?
Aš kokia?
Aš… Esu mama ir žmona.
Esu slaugė.
Nežinau, ką dar pasakyti.
Jei atvirai, mano gyvenimas gana nuobodus.
Aš tavęs pasiilgau.
Aš dar neišėjau.
Tuomet pasiilgsiu po penkių minučių.
Kol nepamiršau.
Dovanėlė nuo viešbučio.
- Galėsi galvoti apie mane duše. - Nelabai apie ką daugiau ir galvoju.
Man jau reikia važiuoti.
Turiu nuvežti Maiklą pas gydytoją
ir pradėti darbą naktinėje pamainoje.
Šiandien turėjau pamiegoti, supranti?
Atleisk, kad neleidau tau pamiegoti. Turėjom tiek reikalų.
Ar sakiau, kad mano jausmai tau - labai gilūs?
Šiandien dieną Alsteryje,
o vėliau vakare pasieks Mansterį ir šiaurinę Lensterio dalį.
Kitur bus sausa ir švies saulė.
Aukščiausia temperatūra…
Šūdas.
Ne, tik ne čia.
Džonai Polai.
Rimtai įlinko.
Teks užsirašyti tavo duomenis, svaine.
Žinoma. Taip.
- Atsiprašau, nežinau kaip… - 181-D-588.
Vieta? Koks šio viešbučio pavadinimas? Ar…
Viešnamio?
Tu mane atsekei?
Ar taip mėgsti leisti savo laisvalaikį?
Ne su vaikais? Ne su savo neįgaliu sūnumi?
Nekalbėk apie mano sūnų.
Ar Donalas žino apie tavo nedidelį romaną?
- Džonai Polai, jei… - Užbaik jį.
Arba aš pats jam pasakysiu.
Kokia tu bjauri.
Ar žinai?
Esi begėdė. Štai kas esi.
Ir šlykšti.
Begėdė, bjauri ir šlykšti. Štai kokia esi.
Bjauri ir šlykšti begėdė. Štai kas esi, Uršula Garve.
Begėdė, bjauri ir šlykšti.
Dabar galėsiu tave tampyt kaip panorėjęs, Uršula Garve.
Sveikas, Geraldai.
Kur tu, po galais?
Jau grįžtu į biurą.
- Mane užlaikė… - Nenoriu nieko girdėti.
- Atleiskit, daugiau to nebus. - Tučtuojau grįžk į biurą.
- Aš… Labai atsiprašau. - Suknista laisvė.
Šūdas.
Labas.
Įdėsime jam į kepenis.
- Ką? - Pirmadienis - kepenų diena.
Jas valgo tik Džeipis, bet jis verčia ją gaminti kiekvieną suknistą savaitę.
Greisė tuomet dar gamina kitą patiekalą sau ir Blanedei.
Kaip mes įdėsime?
Manau, paprašysime Uršulos.
Kas geriau žinos, kaip tą padaryti,
- jei ne slaugė? - Ką? Tikrai ne.
Kodėl ne?
Nes ji niekuomet…
- Ji - motina. - Aš irgi.
Taip, bet tu… Na, ji… dora. Ji…
Bibi, nesileisiu į šias kalbas telefonu darbe.
- Galiu užvažiuoti? - Ne.
Ką?
O Dieve. Užvažiuok rytoj vakare.
Pamėginsiu pasprukti iš darbo anksčiau.
Nagi, visi. Ketvirtadienio loterija.
- O, šūdas. - Ačiū.
Atleisk.
Yva?
Atleisk. Išgąsdinai mane.
Aš labai baisus.
- Nusipirkai bilietą? - Taip, taip.
Visad perku visus bilietus visose labdaros kampanijose.
Tiesiog… Jaučiu tą katalikišką kaltę.
„War Child“, „Help the Aged“. Aną savaitę „Donkey Sanctuary“ gavo riebų čekį.
- Kokia tu kilniaširdė. - Taip, man labai rūpi asilai.
Kokie tavo planai savaitgaliui?
Sėdėsiu namuose ant sofos ir žiūrėsiu kriminalinę dokumentiką.
Turbūt apie nacius.
- Tu? - Irgi.
Taip, nė už ką nepatikėsiu.
Liaukis.
Žalia 2-1-6.
Žalias bilietas 2-1-6.
- Šūdas. - Tavo?
Aš.
- Taip, turime laimėtoją. - Ne.
Labai tiks savaitgaliui. Nereiškia, kad tau jo reikia.
- Labai tau ačiū. - Pasimėgauk.
Ir kaip jie žinojo?
Kas būtų buvę, jei tą patį būtų padovanojęs vyras?
Klausyk, galėtume kada nueiti išgerti.
Kai nežiūrėsi nacių.
A?
- Išgerti? Skysto alkoholio? Iš taurės? - Atsiprašau? Taip, aha.
Taip, būtų… Mielai.
- Būtų… Taip, paskambink man. - Gerai.
Kurių galų, Yva?
O, šūdas! Atsiprašau!
Atleisk. Dieve, mane, atrodo, ką tik pakvietė į pasimatymą.
Ir dar laimėjau vibratorių.
Mina. Čia Beka.
Alio? Mina?
Užeik. Užeik.
Likau tik su siaurikėmis.
Atvirkščiai, bet šaunu.
Susitiksiu su tuo vyruku Kalamu.
Nenoriu jūsų priblokšti, bet mane domina tik seksas.
Mes su Džordžu irgi nuo to pradėjome.
Iš pradžių jis tenorėjo vieno, bet po to pamatė mano kitas savybes.
Jūs tokia linksma. Jūs tikrai Džono Polo mama?
Ne. Rodos, jį pamirkė acte prieš paduodami man.
Atleiskit. Dabar jau viskas.
Džordžas visa tai surinko. Džordžas - mano vyras.
Netrukus turėtų grįžti namo.
Ir kaip Džordžui pavyko įkalbėti tokią gražią merginą už jo ištekėti?
Jis metė į mane negyvą paukštį.
Tikrai? Įdomu.
Atkreipė mano dėmesį.
Keista.
Meilė verčia daryti keisčiausius dalykus.
Kam reikia kišti pirštą kitam į užpakalį?
Jis nebuvo jūsų vertas.
Visi jie - šunsnukiai, tiesa?
Ne, brangioji. Netiesa.
Bet jis tiesiog išnyko. Paliko jus.
Buvo ne taip. Jis tuoj sugrįš.
Labas.
Žiūrėkit, Blanedė turi pripučiamą pilį.
Nepaėmei krepšio, Uršula. Uršula?
- Sėkmės, vaikai. - Viso, tėti.
Atnešiu tau krepšį kiaušinių.
- Neužeisi? - Ne.
Paliksiu Velykinį zuikį tau ir mergaitėms, Džeipi.
Turi žiūrėt, kad žmona būtų laiminga. Dievas žino, kas gali nutikti, jei nebus.
Suprantu. Nors šitą padaryti laiminga labai sunku.
Bet ji to verta.
- Iki. - Iki.
Iki.
Ar jau užraukei viską su savo draugužiu?
Urše. Ateik.
- Taip, ateinu. - Užrauk.
Antraip pasakysiu Donalui. Aš nejuokauju.
Viskas baigta, aišku?
Baigta.
Na, tuomet gali eiti.
Sveikutis.
Ateik pas tėtuką, Oskarai.
Sveikutis.
Dar ko nors norėsite?
Tiesą sakant, taip.
Jūsų svainis kreipėsi dėl eismo įvykio
prie „Marker Hotel“ viešbučio prieš keturis mėnesius.
Jei neklystu, jūs irgi buvote to eismo įvykio dalyvė.
Taip. Taip, buvau.
Vos priliečiau jo automobilį.
Ką judu veikėte viešbutyje?
Na…
Aš pietavau su senu draugu ir…
Na, nežinau… Nežinau, ką ten veikė Džeipis.
Ir kas buvo tas jūsų senas draugas?
Turbūt ne jūsų reikalas.
Suprantu. Atleiskit.
Tik neradau jūsų vardo rezervacijų sąraše.
Todėl, kad aš nieko nerezervavau.
Tik užėjau.
Visuomet smagu ką nors nuveikti neplanuotai.
Aš irgi toks.
Nors dažnai po to tenka nusivilti.
Šiandien turiu daug reikalų, tad jei jums dar ko reikia…
Taip. Ar galėčiau greitai nubėgti į tualetą?
Laiptais į viršų, antros durys kairėje.
Jei pasiseks, vanduo bus nuleistas.
Klausau.
- Labas. - Žinoma.
Ką? Kodėl taip juokingai kalbi?
- Gerai. - Tie šūdžiai iš draudimo?
- Taip, viskas… puiku. - Sakiau, kad dabar bus tavo eilė.
- O, šūdas. Jie vis dar ten? - Viskas gerai.
- Nepa… Nepanikuok, nes… Taip. - Aš… paskambinsiu vėliau.
Alio. O, šūdas.
Girdėjot?
- Atsiprašau? - Nieko.
Štai ir jis.
- Jau paliksime jus ramybėje. - Nuostabu.
Taip.
Žinot, ką?
Ilgai galvojau, ar to paklausti, bet bijau, kad jei nepaklausiu,
vėliau dėl to labai nervinsiuosi.
Ar jūs turėjote romaną?
Su savo svainiu?
Ką?
Kodėl klausinėjate tokių dalykų?
Tik, na… Turiu tokį įtarimą.
Būti viešbutyje drauge dienos metu, ir žinau, jog sakėte…
Aš neturėjau romano su Džonu Polu. Visiškai neįmanomas dalykas.
Vien pagalvojus apie kažką intymaus su tuo žmogumi…
Jėzau!
- Sveiki. - Labas.
Labas.
Šie ponai jau…
Jie tvarko Džono Polo… Greisės draudimo reikalus.
Taip. Malonu susipažinti.
Paliksime jus ramybėje.
Savo svainio ji nemėgo.
Tai jau tikrai.
Liko dar dvi seserys.
Dar truputį papurtysim medžius ir pažiūrėsime, kokie supuvę obuoliai nukris.
Avigalvis. Kas taip elgiasi?
- Ką? Kas taip elgiasi? - Viskas gerai.
Ką dabar veiksi? Gal einam alaus?
Turiu kitų planų, ačiū.
Bet tu gali linksmintis su savo šiukšlių maišu.
Man reikia, kad pavėžėtum.
Taip ir žinojau.
„Žalsvoji musmirė - dažniausia mirtinų apsinuodijimų priežastis.
Toksinai gal būti išgaunami per skystas grybo kultūras.“
Nė nesuprantu, ką tai reiškia.
„Pagrindinis toksinas yra amanitinas,
kuris pažeidžia kepenis bei inkstus ir gali nulemti mirtį.“
- Gali. - Nulems.
Jei išgausime pakankamą kiekį,
tuomet kažkuri iš jų tave pribaigs.
Gerai, bet kaip? Kaip mes tą padarysime?
Ar šitos knygos iš bibliotekos?
Turbūt sumuši paimtų knygų rekordą.
Nesumušiu. Aš jas pavogiau.
Pavogei knygas iš bibliotekos?
Nesinervink, aš jas grąžinsiu.
Sutvarkyk šitą mėšlą.
Urše! Sveika.
- Atleisk. Turi minutėlę? - Ei, kas nutiko?
Taip. Žinoma, užeik.
Tai daugiau nei nuėjimas į kairę.
Ar Donalas žino?
- Nenoriu jo įskaudinti. - Taip.
Nenoriu prarasti vaikų.
Tu neprarasi vaikų.
Tik…
Kiek laiko tai tęsiasi?
Kiek daugiau nei metus.
Kodėl man dabar sakai?
Šūdžius, Yva.
Jis sužinojo. Jis mane pasekė.
Šūdas. Ką?
Jei neužbaigsiu to reikalo, jis viską papasakos Donalui.
Ir aš mėginau. Mėginau, tikrai.
Nekenčiu savęs.
Aš meluoju, apgaudinėju.
Ne. Ateik, viskas gerai. Liaukis.
Jaučiuosi kaip anksčiau, supranti? Kai esu… Kai esu su juo.
Jaučiuosi jauna.
Dalis manęs daugybę metų tiesiog miegojo…
o dabar pabudo.
- Oho. - Po galais.
- Jėzau Marija, Bibi. - Atsiprašau. Gerai.
Pirma, aš tuoj apsivemsiu. Tu apgailėtina.
O antra, yra kitas variantas.
- Užsičiaupk. - Kas? Mums vis tiek reikės jos pagalbos.
- Užsičiaupk, Bibi. - Apie ką ji kalba?
Antras variantas - išpjauti tą pūlinį, tai yra, šūdžių.
Mes jo atsikratysim.
Atsikratysim? Ką judvi čia sugalvojot?
Eina šikt.
Palaukit.
Mes tik norime padėti gamtai.
Jūs gal visai išsikraustėt iš proto?
Taip. Gal… Nežinau. Gal ir išsikraustėm.
Ne. Atleiskit. Manęs į tai nevelkit.
Nė už ką, bliamba.
Tai dabar… Aš bendrininkė?
Nes pasakėt man… Negalit to padaryti.
Jūs atsidursit kalėjime ir dar mane nutempsit.
Mes jį nunuodysim, Uršula, su tavo leidimu ar be jo,
ir mes nesileisime pagaunamos.
Ir kaip konkrečiai ruošiatės tą padaryti?
Žaliosios musmirės.
Jūs gal nesveikos?
O kaip Blanedė?
Kaip… Kaip Greisė?
Padarysime tą per kepenų dieną. Jas valgo tik šūdžius.
Todėl mums ir reikia tavo pagalbos. Mes nemokame išgauti nuodų.
Pirmieji apsinuodijimo musmirėmis požymiai - vėmimas ir viduriavimas.
Jis nuvažiuos į kliniką, jam atliks tyrimus,
jo kraujyje ras amanitino ir kreipsis į policiją.
Ir tuomet kai po trijų ar penkių dienų jis mirs,
policija pradės ieškoti tų kvailių, kurie jį nunuodijo.
Matai? Todėl mums ir reikia tavo pagalbos. Kokį kitą būdą rekomenduotum?
Urše, mes…
Puiku. Nuostabu.
Gerai, išeinu į naktinę pamainą, Urše.
Gerai praleisk laiką rytoj pas Yvą.
Sveikos.
- Tau reikia atidarytuvo? - Ne, atsinešiau atsukamą butelį.
Aukšta klasė.
Bjaurybė.
Kas? Ji kabinėjasi.
Labas! Kitą kartą pažiūrėsiu. Gerai? Gaudyk.
Padėkit.
- Labas. - Labas. Nesitikėjau…
Morenginis citrinų pyragas. Sausainių pagrindas,
neturėjau laiko pagaminti tešlą, atleiskit.
Šios moters pyragai - patys skaniausi. Su tešla ar be jos.
Ar gerai? Bandžiau prisiskambinti.
Taip, žinoma. Tik paprastai tu ne…
Džonas Polas sugalvojo.
Sveika, mieloji.
Gerai, ji dar išmoks. Galime tą padaryti.
Donalo šiandien nebus?
Jis dirba.
Kaip gaila. Vargšas Donalas vis kažką praleidžia.
Taip.
Gerai.
- Ėriuko? - Jau įsidėjau. Ačiū.
Kada atstatys namą, Džeipi?
Draudimo bendrovė spyriojasi, bet išmokės pinigus.
Vis kažką įtarinėja. Mamytei labai liūdna.
Ten buvo du nuotraukų albumai.
O Dieve. Kaip gaila, Greise.
Taip, atostogų nuotraukos, kai Blanedė buvo maža,
kitų nepamenu, bet jų jau niekur negausi.
Ir mano „Rolex“ laikrodis,
garso aparatūra, plačiaekranis televizorius.
Jis viską nuleidžia juokais, bet iš tiesų buvo priblokštas.
Dėkojame Dievui, kad jis nebuvo viduje.
Greise, ačiū Dievui, kad judviejų su Blanede ten nebuvo.
Dieve, baisu net pagalvoti.
Taip. Mes buvome koncerte, taigi…
Ar galėtumėt paduoti žirnelius?
Padažo?
Ne.
Aš norėčiau. Ačiū.
- Su mėtomis. - Tau nepatiks, mažuti.
Kas čia?
Uršula!
Tai ar darysi?
- Nagi! - Kodėl?
- Ne! - Beka! Beka!
Kodėl turime tą daryti?
Ką pasakytų tėtis, jei mes nepadarytume?
Jis pasakytų…
„Ši šalis
buvo paskelbta laisva respublika Velykų sekmadienį 1916 metais.
Deklamuok, mergyt!“
Girtas ir panašiai.
„Užtenka, kad žinojome…“ Pamiršau…
visiškai pamiršau. Atleiskit.
- Tu jį žinai. - Gerai. „Žinojome…
Žinojom jų svajones; užtenka Žinot, kad jie svajojo“…
Nesijuokite… „Ir dabar negyvi.“
- Greičiau! - Mano eilė.
„O kas, jei… Kas, jei meilės buvo tiek Kad atvedė juos iki pat mirties?“
Urše!
- Tęsk. - „Parašyk eiles…“
„Makdonas ir Makbraid.“
Taip! Ji žino.
Nagi! Tęsk.
„Ir…“
- Ir už… - „Konolį!“
- Jė! - Ir…
Pažvelk į ją, kokia patenkinta mumis.
Ir… Ir…
- Ir… - „Ir…“
„Pyrsas“.
Taip!
BENAS - GALVOJU APIE TAVO KOJAS. NEKANTRAUJU VĖL PALIESTI.
„Dabar metas Apsitaisyt žalia spalva…
- Yra pasikeitusi… - Pasikeitė…
- Nagi. Pasikeitė… - Pasikeitusi…
„Tikrai: Siaubingas grožis gimė.“
Nagi!
- Mamyte? - Atleisk, mielasis.
- Per garsiai? - Atrodo, mano galvoje važiuoja traukinys.
Traukinys tavo galvoje. Man labai gaila.
Atleisk, Maiklai.
Primena IRA susirinkimą.
Siaubas.
Bet mūsų balsai neblogi, tiesa?
- Taip, triukšmingos mamytės. - Triukšmingos mamytės?
Girtos mamytės.
Ne visos mamytės.
- Ar dar liko mėsos, mamyte? - Aš eisiu.
Gerai. Taigi, paimk šituos.
Ne… Neprimėtykit man popierėlių lauke.
Nori dar?
- Ne. - Tik duodu…
Taip, Velykos. Man labai patinka, kad yra…
daug gyvūnų. Pavyzdžiui, vikšras.
Atleiskit, einu pasysiot.
Nori to, ką atsinešei?
Bus…
BENAS - ESU LABAI ĮKAITĘS, TURIU TAVE PAMATYT, MIELOJI, ATSIŲSK NUOTRAUKĄ
- Tikrai? - Taip. Rekomenduoju.
Buvo 12 eurų.
Dieve, kaip šlykštu.
ŠITA PUTĖ - TAVO
Taip.
Taip! Išeinu.
Atleisk, aš tuoj apsisysiosiu.
O dar nė vaikų neturi.
- Už šeimą. Už… - Už šeimą. Už jus.
Kad visos susirinkote per… Velykas.
- Miela matyti jus visas drauge… - O, taip. Taip.
Taip. Ir su… mažaisiais.
Jie tokie gražūs visi drauge.
Taip.
Kas norėtų saldaus Velykų apkepo iš mano rankų?
- Jokio apkepo. - Koks gražus tavo apkepas.
Tu klausei, ar norime apkepo, o pati segeisi klyną?
Ar nusiplovei rankas, bjaurybe?
Žinoma, nusiploviau!
GRAŽI NUOTRAUKA. - DŽIAUGIUOSI. NEGALIU KALBĖTI. SU ŠEIMA.
- Kryžiaus formos. - Taip.
Kodėl ji būtinai pasiūlo mums saldaus apkepo?
Seniai norėjau šitą pasakyti.
Visą gyvenimą. Džiaugiuosi, kad pasakei.
Liaukis.
BENAS TAU NUKRITO SERVETĖLĖ, MIELOJI
Kiek laiko dar tai truks? Iki…
Gal šešis mėnesius.
Sutinku. Man patinka… Patinka, kad niekad nebūna…
Nagi, Bibi.
LINKSMŲ VELYKŲ. PERSIUNČIAU TAVO VYRUI. VARGŠELIS DONALAS.
Sakiau, kad bus kiaušinių, bet dabar nėra krepšelių.
- Mole… Pasiimk savo paltuką, gerai? - Ką? Kodėl?
Važiuosime namo. Man labai gaila.
Mums jau reikia važiuoti. Vaikai, pasiimkite striukes.
Atrodai prislėgta. Paragauk saldaus apkepo.
Kur važiuoji?
- Atleiskit, bet mums reikia važiuoti. - Urše?
Pasiimkit savo daiktus ir lipkit į automobilį.
Urše! Urše, palauk!
- Nagi, važiuojam. - Urše. Mole. Gal palauktumėt?
- Lipkit tik. Viskas. Uždarykit duris. - O Dieve. Gal galit… Urše!
Galiu paaiškinti dėl namelio.
- Ką? - Atleisk. Galime pasikalbėti?
Ne, ne tai. Nieko. Tai… Ačiū.
Donalas jau grįžo namo.
Žinai, kaip jam patinka Velykos, tad noriu… Noriu, kad grįžtume.
- Ne, nežinau. - Gal uždarytum duris?
Klausyk, paskambink, kai… Jėzau.
Paimk…
Atsargiai vairuok!
SKAMBINA DONALUI
Pakelk, pakelk. Nagi. Pakelk. Donalai! Pakelk!
ABONENTAS NEPASIEKIAMAS
Kas yra, mama? Mama? Mama!
Nieko!
Aš noriu apkepo!
Pakelk.
Teta Bekė sakė, kad atnešė man ypatingą kiaušinį.
- Kodėl turėjome išvažiuoti? - Pakelk.
Maiklas irgi nori apkepo, Uršula.
Taip, turime susitikti su jūsų tėvu, aišku? Skubiai.
Tik uždėk ausines broliui, Mole, ir…
Jėzau! Jėzau Marija!
Jėzau Marija.
- Jėzau Ma… - Jėzau Marija!
Jėzau Marija.
- Jėzau Marija! - Jėzau Marija.
- Jėzau Marija! - Jėzau Marija!
Likit čia.
Mole, tu atsakinga.
- Aš nenoriu. - Mole, prašau!
Panelė Merfė sako, kad jei nesutinkame, turime pasakyti „ne“,
o aš nesutinku!
Man nerūpi, sutinki ar ne!
- Eikim paskui ją. - Aš einu.
Kodėl sekat paskui mane? Grįžkit į mašiną.
Jėzau Marija!
- Uršula. - Labas!
Atsiprašau. Atleiskite. Ačiū.
Atleiskit.
Atsiprašau!
- Ne! - Ne! Palik juos! Bėgam!
- Sveika, Uršula. - Labas! Taip.
- Koks tėčio PIN kodas? - Mamyt, negaliu sakyti.
Mole! Leisiu tau prasidurti ausies viršų.
Du, keturi, septyni, šeši, šeši, šeši.
ĮVESKITE PIN KODĄ
Negražu vogti asmeninę informaciją, Uršula.
Nustok vadinti mane Uršula!
JEI NORI APIE TAI PAKALBĖTI, GALIME SUSITIKTI IŠGERTI…
GAILA, KAD TURIU SU TAVIM TUO PASIDALINTI, BET, MANAU, TURI ŽINOTI.
DAUG REIKĖS APGALVOTI, TAČIAU GERIAU ŽINOTI TIESĄ.
- Sveika. Viskas gerai? - Labas.
- Taip… - Mama sakė, kad…
Kad vežame tau šitą, nes,
labai pasiilgome tėvelio, taip?
Mes žinome, kaip tau patinka… Velykos, tad…
Aš tave myliu.
Nuostabu.
VIENKARTINIS
Metildigoksinas. Įšvirkškite 300 miligramų į kepenis.
Sukels mirtiną aritmiją.
Bet maniau, kad tu…
Širdies smūgis tokiame amžiuje nesukels įtarimų jokiam gydytojui.
Ir greitai tą padarykit, kol dar neapsigalvojau.
Ačiū!
METILDIGOKSINO INJEKCIJA
- Nagi, pakelk. - Tomai?
Ką?
- Klausau. - Šūdas!
Atsiprašau?
Nieko. Labai atsiprašau. Duokit man sekundėlę.
- Viskas gerai? - Man ir vėl reikia į tualetą!
Žinoma. Dvi… Dvi sekundes. Duokit man dvi sekundes.
- Labai atsiprašau. - Kas čia?
Klausykite, jūs manęs nepažįstat.
Palikau kalną žinučių jums biure. Tomas Klafinas.
Skrodimo maniakas.
Taip, blogiausias pasaulio superdidvyris. Nors, tiesą sakant…
Tomai, aš tikrai prisysiosiu į lovą.
Ko nori?
Klausykit, aš esu Malkolmo Hilo draugas. Jis davė jūsų numerį…
Labai atsiprašau, kad taip vėlai skambinu. Tikiuosi, nesutrukdžiau.
Šiuo metu kaip tik esu
nusikaltimo vietoje.
Tomai!
Šūdas. Klausykit, paprastai palikčiau jus tirti nusikaltimo vietos,
kaip normalus žmogus, bet mes visai nebeturime laiko.
To skrodimo prašėte tik jūs, pone Klafinai.
Nei teisėsauga, nei šeimos nariai, nei valdžios…
Ne, ne, turiu našlės sutikimą.
Jėzau Marija.
Ką pasakysit, inspektoriau? Gal galime aptarti, ką sužinojome?
Puiku, taip. Paklausykit.
Iš ryto paskambinkite į biurą. Susitarkite dėl laiko.
Labai labai ačiū, inspektoriau.
Aš prisysiosiu į lovą!
Ateinu!
Atleiskit, čia šaukiau žmonai. Ji nėščia.
Alio.
Per vėlu!
Oi! Iškrypėli!
Labas.
Kaip miela.
Taip.
Štai. Dabar atsiskaitėm.
Niekas niekam neskolingas, kad jau esam atsiskaitę.
Čionai.
Kodėl turėjau apsirengti sportiškai?
Nesvarbu, tikrai, nes vis tiek neapsirengei.
Metimas.
Šaunuolis.
Sulaukei pagyrų, a?
Taip. Iš Nailo.
Pamėginsi?
Nesuprantu, ar tikrai stengeisi.
Nesuprantu, kodėl atsivedei mane čia į pirmąjį pasimatymą.
Sunku sugalvoti, ką veikti su tokia mergina kaip tu.
Žymiai paprasčiau, nei galvoji.
Ateik, pamokysiu tave.
Taigi, sulenk kelius.
Nemačiau, kad taip darytum su Kianu.
Kas tas Kianas?
Senas draugas, su kuriuo anksčiau žaisdavau bočią.
Pabėgo su jo mergina.
Užsičiaupk, Nailai!
Atleisk.
Ar tai tiesa?
Ne. Ji buvo mano sužadėtinė.
Šūdas. Jis buvo tavo draugas?
Taip. Taip, ir dar buvo pagrindinis mano grupės vokalistas.
Jei sąžiningai, su aptemptais džinsais jis atrodė žymiai geriau.
Užjaučiu, kad praradai merginą. Ir draugą.
Taip, kurį laiką buvo labai liūdna.
O dabar?
Dabar? Dabar esu atsargesnis.
Manau, turi pamėginti dar kartą.
Jau senokai nevarčiau senų šeimos fotografijų.
Galima pamanyt, kad bus liūdna, bet smagu.
- Visi tie prisiminimai. - Taip.
Tėčio kuodas ant galvos.
Taip!
O Dieve, kokie smailūs jos papai.
Kokia miela pora.
Papukų?
Užjaučiu, kad netekai kai kurių nuotraukų.
Prisiminiau tą, kur tu nusifotografavusi su mama su tėčiu paplūdimyje.
Reikia padaryti kopijas,
jei kas nutiktų, mums visoms.
Puiki mintis. Kaip manai, galima atkurti?
- Taip. Taip, manau. - Nuostabu. Gerai, žiūrėk, aš atnešiu.
- Gerai. Taip. - Tuoj grįšiu.
Išliejau… arbatą.
- Imk. - Taip, duok man.
Paimsiu skudurėlį.
Labai gražiai sugalvojai.
Taip, tikiuosi.
Tik pažiūrėk. Tu be papų.
Aš turbūt vėlai brendau.
Aš tave myliu.
Ir aš tave myliu.
Labas, mieloji. Aš dabar gaminu vakarienę. Galiu perskambinti?
Tikrai? Galvojau apie tave.
Kaip miela.
Taip.
Tik… Norėjau paklausti… Norėjau paklausti… kaip laikaisi.
Puikiai. O kas?
Ne… Šiaip klausiu. Tik…
Mieloji, turiu lėkti. Man puodas verda.
Gerai. Aš… myliu tave!
Perskambinsiu. Iki.
Mama? Mama.
Dėl Dievo meilės.
Urše, Greisė neskambina.
Ir man neskambino.
Jėzau, aš einu iš proto.
Gal užvažiuotum? Aš viena.
Mes jau pakeliui.
Kaisk arbatinuką.
- Tu būtum dirbusi iki dabar? - Taip.
O, šūdas.
Negaliu… Negaliu atsiliepti. Negaliu.
Ne, negaliu. Ne.
Ne, nereikia. Bliamba…
Sveika, mieloji.
Jis negyvas, Yva.
Jis mirė.
Tik… Sa… Pasakyk, kas nutiko, Greise.
Šįryt jis nepabudo. Miegant sustreikavo širdis.
Dieve.
Na, bent…
Koks siaubas.
Vis galvoju, gal tai…
gal taip geriau? Jis jau seno.
Mes palaidosime jį sode šią popietę.
Sode?
Ar ten Bibi?
Taip, atleisk. Taip, ji…
Dieve, tai Oskaras.
Jis buvo toks geras šuo.
Tokia švelni siela.
- Ne. Ne. - Dieve mano.
Vargšė Blanedė.
O Dieve.
Paklausyk…
Ne.
Greise.
Taip.
Taip, viskas gerai.
Ar gali mane čia paleisti?
- Ką sakei? - Gali mane paleisti?
Kuo ypatinga ši vieta?
Tai turėjo būti mano.
Pirmas to pastato aukštas. Mano pirmasis verslas.
Atleisk.
Kai pamačiau, man atėmė žadą.
Kas nutiko?
Neturėjau pinigų, ir vienas šeimos narys turėjo man padėti.
Kaip ir pavedė.
Praradau pinigus.
Manau, praradau ir pasitikėjimą.
Turėjau daug didelių planų.
Nežinau, kur jie dabar dingo.
Manau, tie kvaili draudikai
nenusiramins, kol negaus, ko nori.
Pasislink.
Jie nuėjo į tą viešbutį, kur mes su Benu susitikinėdavome.
Jėzau.
Jie galvojo, kad mudu su Džonu Polu turėjome romaną.
Kas čia juokingo?
Atleisk, nejuokinga. Tai… Siaubingas vaizdas.
Beveik neabejoju, kad tas ryžas patikrino mano vaistų spintelę.
Manęs jie verčiau nebando įbauginti.
Jėzau Marija, aš tokia įsitempusi.
Kodėl?
Rimtai, ką jie žino? Išties?
Jie neturi jokio pagrindo.
Mums tereikia nuolat kalbėtis.
Aišku? Vis papildyti istorijas, kad neįkliūtume.
Ir viskas bus gerai.
Jei tik Beka niekam neišplepės.
PAGAL BELGIŠKĄ SERIALĄ „KLANAS“
SUKŪRĖ MALINA-SARA GOZIN
Išvertė Akvilė Katilienė