Undskyld.
Du godeste.
Åh nej.
Det er rædsomt.
Min egen, vi skal snart af sted.
- Hvad sker der derinde? - Jeg tror, jeg bliver i badet.
Du og Ruben skal bare tage af sted. Få en dag ud af det.
Han var din svoger, Bibi. Hun er din søster. Hun har brug for dig.
Nej. Ikke længere.
Michael, nej.
Ursula, er du derinde? Michael vil ikke tage sin fodboldtrøje af!
- Jeg vil ikke. - Jeg kommer.
Urs! Molly, vi skal gå nu.
I det mindste har du dine pæne sko på.
Hej.
Åh, lille skat.
- Hvad så? - Mor græder uafbrudt.
Tja, det er, hvad man kan…
- Men hvordan har du det? - Det ved jeg ikke.
Jeg glemmer hele tiden, at han er død. Er det forkert?
Nej, nej. Det skete også for mig.
- Jeg siger til mine venner, han sov ind. - Okay. Det er en fin idé.
Ingen melder sig til en begravelse.
Hvordan ved man, hvor meget mad man skal lave?
- Jeg syntes ikke, han skulle være alene. - Nej, selvfølgelig ikke.
Det krævede lidt tilvænning. Men det har været rart at have ham her.
Ikke sandt, Blanaid?
- Han ser sminket ud. - Det er han også.
Måske skulle du skrue lidt ned for varmen.
Hvorfor har du… Hvorfor har du lagt…
Så du ham?
Hun har klædt ham i pyjamas.
- Pyjamas? Hvorfor? - Hun vil gøre helvede behageligt for ham.
Han havde stådreng. Den sidste langemand til Grace.
Det døde pikhoved.
Erektion er ikke ualmindeligt efter en voldsom død.
Tak, sygeplejerske. Det var det hele.
Hvor pokker er Becka?
Du godeste.
Kors. Undskyld. Det var vist min skyld.
- Hvad laver du? - Undskyld.
Du gik lige ud foran mig. Ville du gerne rammes?
Nej. Jeg var bare… Jeg er…
- Jeg er sent på den til… - Mit ben er smadret.
Det her er dine. Pis. Var den revnet i forvejen, eller…
- Beklager. - Seriøst?
Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte på. Okay, der er også en.
- Er det din sandwich? - Ja.
- Der er vist kommet grus i. - Hvad? Åh nej.
- Pas på dig selv. - Hvad?
Pis!
Pis.
I dag går vore bønner til John Paul Williams
og hans højtelskede kone, Grace, og datter, Blanaid.
- Samt hans svigerinder… - Du…
…Eva, Ursula, Bibi og Becka Garvey.
- Hør vor bøn. - Becka.
- Hør vor bøn. - Undskyld.
Vi mindes vore brødre og søstre i Kristus, som ikke længere er blandt os.
Især Grace Williams' forældre, Bill og Kathleen Garvey.
- Pænt fremmøde. - De er kommet for Graces skyld.
Hør vor bøn.
Jeg antog ikke, de var her for Elvis' skyld.
Lad os bede i stilhed for vore personlige intentioner.
CLAFFIN & SØNNER - FORSIKRING
Kors.
LIVSFORSIKRINGSPOLICE JOHN PAUL WILLIAMS
Okay.
- Du har ikke varmet den i mikroovnen, vel? - Nej. Jeg har bare… Jo.
- Du er ikke rigtig klog. - Beklager. Jeg har travlt, men… Ja.
Mangler du andet? Kan du klare dig et par timer?
Efter 30 dage på min flade, gravide røv dør jeg næppe af et par timer til.
- Hvorfor skal du arbejde på en lørdag? - Det er bare et bøvlet nyt krav.
Hvad er der galt? Du ser frygtelig ud. Du er bleg og svedig.
Nå, men du er tyk.
Få nu ikke hjertestop. Så er du sød. Jeg kan jo ikke engang skide uden dig.
- Det er beskidt snak. - Det ved jeg godt.
Vær ikke bekymret for noget som helst.
Og rør dig ikke ud af stedet. Du laver bare sætningsskader.
- Jeg savner at være køn. - Det er du stadig.
Du er en meget køn badebold.
Det er Matt.
Jeg har brug for hans hjælp. Han er familie. Somme tider.
- Han er uduelig og luddoven. - Theresa, nu sætter jeg mig igennem.
- Ti stille. Har du læst det her? - Kun to gange.
Så må du hellere læse det igen.
- Tag en overraskelse med tilbage. - Okay. Såsom hvad?
En hundehvalp.
Eller fritter.
Fritter?
Satans.
Du ligner en, der har sovet i et hundehus. Har du det?
I nat? Nej.
- Tom… - Du kan ikke tage med sådan der.
Hvorhen?
Hun er ikke en schæferhund, Tom. Hun kan ikke høre gennem gulve og tæpper.
Der tager du fejl. Du skal bruge en habitjakke.
- Til hvad? - Det nye erstatningskrav.
- Vi skal undersøge det. - Hvilket nyt krav? Hvad er det?
- Kors. Det er nok til at gå på pension. - Ja. Vi skal forhindre det. Lad os køre.
Vent.
John Paul var aktiv i kirken,
en hengiven familiefar og amatørhumorist.
Gud gav John Paul styrken til at være et uforglemmeligt menneske.
Lad os takke for den glæde, han spredte gennem hele sit liv.
Grace har valgt John Pauls yndlingssalme.
Du behøver ikke forstille dig mere.
Den er rygende varm.
6 MÅNEDER TIDLIGERE
Jeg har lavet rosenkål. Udkogte, som du kan lide dem. Værsgo.
- Det elsker jeg. - Det er med vilje.
De kunne være bedre. Mangler I noget? Mere skinke?
Se dem, Donal. Progressive kvinder. De sidder for begge bordender.
Masser af plads, og vi mænd er stuvet sammen som sardiner.
Intet ondt, Nora.
- Har du ikke plads nok, John Paul? - Hvordan gør du?
Du har et stort hus, men vi er klemt inde. Jeg har ingen albueplads.
Det er vel nok en forfærdelig, frygtelig, forfærdelig skam.
Begynder vi uden Becka?
Vi talte netop om, hvad Eva skal med det store hus.
- Vil en pebermø ikke bare have en lille… -"En pebermø"? En pebermø, folkens.
Du kunne sælge huset og give dine søstre deres andel.
- Vi vil ikke sælge vores forældres hjem. - Eva opfostrede os her.
- Det er det eneste, vi har tilbage. - Det ved han godt.
Jeg siger bare, at den sentimentalitet er yderst belejlig for Eva.
Så er vi her!
- Donal, vi vædder om hendes gæst. -Hola, chicas!
- Det var en narkoman sidste jul. - Det var en studerende.
Jeg siger en strandet polsk håndværker.
- Nej tak, JP. - Kom nu. Det er for sjov.
Hej! God jul!
- Det her er Frank. Det er min familie. - Hej.
Det havde jeg ikke gættet.
- Og John Paul. - Frank.
- Jeg driller dig bare, JP. - Nå, gør du nu også det?
Hyggeligt. Spiser du med?
- Hvis det er i orden. - Ja da.
- Det ser godt ud. -"Frank".
- Det er et usædvanligt navn for en… - Ung fyr.
Et usædvanligt navn for en ung fyr, ikke?
- Er det? - Det synes jeg.
Hej, min skat.
Rolig med dem. Du bliver lige så stor som din kusine.
Hvad? Det er hvalpefedt. Det er helt normalt.
- Alt vel? Skal du med ud at bade i morgen? - Må jeg?
- Ja. - God idé.
Skal vi det? Du er gammel nok.
Bader I hver jul?
Ja, vi gjorde det med vores forældre som små, så det er en tradition.
Har Becka ikke sagt, vi er arme forældreløse?
Hold op.
- Har du aldrig prøvet det? - Nej, det er alt for koldt.
Nej. Det tager 30 sekunder. Derefter er det skønt.
Gør som hende her. Stik tåen i.
- Hvor vover du? -Én tå ad gangen.
- Stop. Stop. - Herhenne!
- Har du brug for lidt fred? - Jeg skal på toilettet, JP, så ja.
Gider du trække ud for mig?
Det er den sidste. Den er til dig. Fra os alle sammen.
- Er det en hundekurv? - Hvad?
- Sænk aldrig dine standarder, Gracie. - Okay. Hvem har pakket den ind?
Det er en kåbe til efter badning.
- Ligesom din. - Ja.
Jeg er vild med den.
Der er vist en gave til under juletræet.
Der er vist en, der har været artig i år. Den er til dig, min elskede.
Jeg har ikke taget… Jeg troede, vi ventede til i morgen.
Hold da op.
Se hende lige.
Jeg vil se. Lad mig se.
- Er den ikke smuk? - Jo.
Værsgo. Lad mig se dig. Heldige lillemor, hvad?
- Kom her. - Det tager vi derhjemme.
Godt. Efter al den spænding har jeg en nyhed.
Lad os høre!
Jeg har lige afgivet et bud på et lokale i byen,
og jeg åbner min egen massagevirksomhed i det nye år.
- Sådan! - Sådan, Becka!
Skål for et nyt forretningseventyr midt i en økonomisk nedgangstid.
Vi glæder os på dine vegne. Sig til, hvis du har brug for noget.
Mor og far ville være stolte. Det er jeg også.
Det er fantastisk. En massage, tak.
Godt. Siden vi alle kommer med bekendtgørelser…
- Jeg har også en nyhed. - Er du gravid?
Hvad fanden er det for et spørgsmål?
Værsgo, Eva.
- Altså, Gerald, min chef… - Og min.
Og John Pauls chef, naturligvis.
Han søger en ny økonomichef, og efter nøje overvejelser bød jeg ind.
- Skønt. - Ja.
Du er fantastisk. Så er det sagt.
- Sådan, søde. - Storartet.
Flot. Du har fortjent det.
Pas på mit hoved!
- Gider I styre jeres barn? - Styr dit temperament, JP.
Du gode…
Lillemor, vi må hellere tage hjem. Pak dine ting sammen.
Blanaid, pak dine gaver sammen.
Jeg vil bare… Lad os lige.
- Tænk ikke på det. - Nej. Jeg vil gerne.
Klokken er ikke engang ni.
- Jeg siger ikke, hvad du skal, Grace. - Jo, du gør.
Vi vil bare høre, hvad du selv vil.
Det er nu, du skal sige fra. Det er juleaften. Vi ser dig så sjældent.
Hvilket pikhoved spørger en infertil, om hun er gravid?
Det var en vits.
-Åh gud. - Var det en vits?
- Det lød forkert… - Hvornår vågner du?
Hvornår holder du op?
Undskyld, jeg… Jeg er ked af det.
- Lillemor, lad os nu gå. - Jeg kommer!
Jeg ved godt, han ikke er nem, og… at I ikke synes, han er en god mand.
Men han er en god ægtemand og far, og han gør mig glad.
Må jeg ikke bare være glad?
Vi ses i morgen ved Forty Foot, når vi skal bade.
- Ja, okay. - Og det bliver dejligt, ikke?
Vi ses. Tossehoved.
Fantastisk. Skønt.
Hvis han kalder hende "lillemor" én gang til…
- Hvor er min frakke, lillemor? - John, vær nu sød…
- God jul! - God jul.
Er din far hjemme? Hvor skulle han ellers være juledag?
- God jul, Roger. - God jul, Grace. Du ser skøn ud.
- God jul til… - God jul.
En kasse østers til forret.
Hvis I ikke allerede har en forret. Ellers er det en god appetitvækker.
Hvor betænksomt, Roger.
- Bestemt. Hvor længe har de været ude? - Ganske kort.
Min søster skulle spise frokost hos mig, og hun elsker østers.
Men hun faldt og slog sig på vej fra pubben.
Så det er aflyst, og jeg spiser dem ikke.
-Åh nej. Er du så alene… - Nej, lad os nu ikke… Nej.
Meget betænksomt. God jul.
- Skal du ud at sejle… - Niksen.
God jul.
Satans.
- Lillemor! - Ja?
Ikke dig.
- Blanaid, hvor er din mor? - Hun er oppe og klæde om til badeturen.
Så… Et lille skvæt vineddike og skalotteløg.
Ingen tabasco i år, lillemor. Den fejl begår jeg ikke igen. Værsgo.
- Er den god? - Lækker.
- God jul, lillemor. - God jul, min elskede.
- Har du tæpper? - Ja. Becks, henter du dem?
- Ja. - Og tag også varmedunkene.
Ja. Lad være med at hundse med mig. Jeg er ikke din kone.
- Javel. Tror du, en termokande er nok? - Nej, det tror jeg ikke.
Kom her. Sådan.
Tag fuglen ud kvart over. Den skal hvile i en time.
Så er den perfekt, når vi kommer hjem.
- Kom, Blanaid. - Hvad skal I?
Vi skal til Forty Foot. Vi skynder os tilbage.
- Du drak champagne. Du må ikke køre. - Det skal nok gå.
Du må ikke køre efter et stort… Mener du det?
- Nej, jeg er helt… - Der er politi overalt. Tænk dig om.
- Så kan du måske køre os? - Selvfølgelig ikke. Jeg drak også et glas.
Jeg har svømmet hvert år, siden jeg var lille. Det går.
Hvorfor skal du skabe dig juledag, hvad?
Blanaid skal ikke ud i det brusende hav med sin berusede mor.
Under ingen omstændigheder.
Det er jeg ked af, min skat. Jeg bekymrer mig bare for meget.
Ville du?
"Beklager. Vi kommer ikke. Min fejl. For meget at drikke. Mor jer. Kys, kys."
Hvad fanden?
- Pikhovedet. - Ja. Det sker bare ikke.
GRACE: JEG KAN IKKE. BEKLAGER.
Det sker vist.
Kom så, Becka!
Becka!
Lad være med det, for pokker.
Kom. Lad os svømme om kap tilbage.
Bibi!
FORTY FOOT - BADNING FOR HERRER
Hej, Long John Silver! Hvordan går det?
- Ser du noget, du kan lide? - Lad være.
Det er din skyld. De har aldrig set en enlig kvinde over 40.
Nej, de har bare aldrig set brystvorter så enorme som dine.
- Som om. Du er så klam. - Av! Min røv.
Det var vel det. Nu er det kun os fire.
- Mor og far ville være knuste. - Godt, de er døde.
Hvorfor siger du dog det? Det er bare én jul.
Det er ikke kun én jul. Vi mister hende.
Hun er ikke den pige, hun var før. Hun bliver mere og mere stille og lille.
Pikhovedet skygger for hende.
- Hun har altid været stille. - Vås.
- Hvordan? - Det passer ikke, Becka.
Hun har ikke altid været sådan. Han suger livet ud af hende.
Hun siger ikke fra. Siger man noget, tror hun, man er jaloux.
Hun tror ikke… Hun ved…
Hun ved, det ikke er derfor, vi… Han manipulerer hende bare.
Vi må bare vente, indtil han dør af kræft eller noget.
Så er den bedste del af hendes liv slut.
Jeg ved nu ikke. Han har gigt. Og det der mavesår.
Med lidt held er han død om ti år.
Det kunne ske inden.
- Folk bliver dræbt hver eneste dag. - Hvad skal det sige?
Hvorfor ikke hjælpe naturen på vej? Alle vores bekymringer ville forsvinde.
Jeg har ofte lyst til at slå på den bløde plet i hans hoved.
- Igennem til hjernen. - I guder, Bibi.
- Jeg fodrede gerne svin med ham. - Man kunne begrave ham i et svampebed.
Så har de mere lort at gro i.
Fint! Jeg ville fifle med bremserne i hans lorte-Volvo.
- Hvis jeg kunne finde ud af det. - Endelig!
- Skubbe ham i det dybeste vand. - Fodre hajer med ham.
Lade mågerne æde hans øjne.
- Jeg ville hakke hans øjne ud. - Skubbe ham ud af et fly.
- Dræb ham. - Dræb pikhovedet!
Jeg hader ham fandeme!
NU
"Hellige Guds moder, bed for os syndere nu og i vor dødstime.
Hil dig, Maria, fuld af nåde. Herren er med dig.
Velsignet er du iblandt kvinder, og velsignet er dit livs frugt, Jesus.
Hellige Maria, Guds moder, bed for os syndere nu og i vor dødstime.
Ære være Faderen og Sønnen og Helligånden.
Som det var i begyndelsen, så nu og altid og i al evighed."
Og så steder vi John Paul Williams til hvile
i Faderens og Sønnens og Helligåndens navn. Amen.
Amen.
Alt det dårlige, som kunne ske, er sket.
- Jeg har den. - Bortset fra det.
Farvel, min elskede.
"Herren er min hyrde, jeg lider ingen nød,
han lader mig ligge i grønne enge, han leder mig til det stille vand.
Han giver mig kraft på ny,
han leder mig ad rette stier for sit navns skyld.
Selv om jeg går i mørkets dal, frygter jeg intet ondt,
for du er hos mig, din stok og din stav er min trøst.
Du dækker bord for mig for øjnene af mine fjender.
- Du salver mit hoved med olie…" - Det er overstået.
"Godhed og troskab følger mig, så længe jeg lever,
og jeg skal bo i Herrens hus alle mine dage."
- Hvorfor skulle jeg have habitjakke på? - Grundet Williams' begravelse.
Hvad? Glem det. Kør mig til pubben. Jeg skal ikke…
Familien har indgivet krav fire gange det seneste år. Ét år.
Der er noget galt. Vi betaler ikke ved urent trav.
Hvad skal vi gøre? Det handler ikke om en revnet forrude.
Han er sgu da død. Det er kun ugyldigt ved selvmord eller en forbrydelse.
- Så afdækker vi en forbrydelse. - Hvad skulle det være for en?
- Hvad laver du? - Finder mappen.
Burde du ikke overlade det til en, der ikke kører?
- Find politirapporten. - Efterforsker politiet det?
Nej. De fandt intet mistænkeligt, men se på fotoet.
Kors.
Sær måde at dø på, ikke?
Familien har paraderne nede i dag. Vi skal bare observere og lytte.
Måske er det urent trav. Gerningsmænd kommer ofte til begravelsen.
Javel, Columbo.
Dit tab gør mig ondt.
Tak. Det er et stort tab. Jeg er glad for, at lidelserne er forbi.
- Var han syg? - Nej.
Jeg er nødt til…
- Min dybfølte kondolence. - Tak.
Chokerende. Det er en frygtelig måde at dø på.
Gerald Fisher. Din fars chef. Tidligere chef.
Hvis der er noget, jeg kan gøre, så må du endelig ringe.
Jeg har ikke dit nummer.
Mener I seriøst, at der ikke er sprut? Hvorfor holde gravøl uden alkohol?
For at ære John Pauls ædruelighed.
Offentlig foregangsmand. Privat drukkenbolt.
Ikke så sært, Fader Doyle smuttede.
- Det er mit tørklæde. - Ja.
- Hvor skal du hen? - Ud at have en ordentlig drink.
- Alt vel, Becka? - Jeg vil have tørklædet tilbage.
Hvad? Hun beholder altid mine ting.
Vent lidt. Det er deres hus.
Ja. Eller nu er det hendes hus.
Rimelig lækker. Og så på en revisorløn.
- Det her føles forkert. - Det er, fordi din krop er underligt lang.
Jeg mener, det føles forkert at troppe op hjemme hos nogen, dit fjog.
- Jeg har ikke lyst. - Hør her.
Vi smutter ind og kondolerer, og udspørger enken.
Så kan du igen øve klaver, male tånegle, eller hvad du laver i hytten. Hold døren.
Kom nu.
Det gør mig ondt.
- Jeg kom for at sige farvel. - Går du allerede?
Ja, men jeg ville sige ordentligt farvel. Farvel.
Farvel, Grace.
- Hvem er mon enken? Det er svært at se. - Vi bør ikke være her.
Det er hende.
Det gør mig meget ondt, mrs. Williams.
Thomas Claffin, Claffin & sønner. Det er Matthew Claffin.
- Vi varetager John Pauls livsforsikring. - Mrs. Williams er min søster.
Det må du undskylde. I ligner hinanden.
I vil vel ikke tale forretninger? Hun er hårdt prøvet.
Hvad?
Nogen er død. Vis dog lidt respekt. Var far dukket op til en begravelse?
Han ville ikke gå konkurs.
- Men heller ikke det her. - Hvad ved du om det?
Matt, undskyld. Matt? Matt?
Jeg kondolerer. Thomas Claffin.
- Er I i familie med afdøde? - Ja. Han var vores svoger.
Nåh ja. I ligner jo hinanden. Jeres tab gør mig ondt.
Ja, vi kommer sandelig til at savne det pikhoved.
Er du sød at lade os være alene med vores sorg? Tak.
Naturligvis. Undskyld mig.
Gider du bruge hovedet, før du taler?
Hvorfor? Han er ikke fra politiet. Han er bare en forsikringsklovn.
Men hvad laver han her?
Hun er ude bagved for at skifte fustagen.
Og forhåbentlig også sin attitude, den uhøflige kælling.
Dig?
Ja, det er mig. Hvor kender jeg dig fra?
Har vi… Har vi nogen sinde…
Du slår næsten en mand ihjel om morgenen, og så har du glemt det inden frokost?
Så for satan.
Sandwichfyren.
Åh gud. Det er jeg ked af. Hvordan smagte din sandwich?
- Nej, pjat. Hvordan går det med dit ben? - Det er primært min lænd.
Hvis du overvejer at hive mig i retten, så held og lykke. Nævninge elsker mig.
- Flot, stram jakke. - Det er min brors. Det er…
Det er ikke min. Jeg beholder den bare på.
- Må jeg give en drink? - Nej tak. Jeg kan godt købe en selv.
Køber du så også mig en? Jeg er flad.
- Hvad drikker du? - Gin og tonic, tak. Dobbelt og light.
Så slipper du for opvasken.
- Becka. - Matt.
Jeg kondolerer, mrs. Williams. Thomas Claffin, Claffin & sønner.
Vi varetager John Pauls livsforsikring.
Forsikring? Jeg har ikke engang kigget på policen endnu.
Det er klart. Jeg er her heldigvis bare for at hjælpe. Må jeg?
Æg og løg. Man skulle tro, du vidste, at jeg kom.
Gjorde du det? Du har været frygtelig uheldig på det seneste.
Og nu det her. Det er jo bare kronen på et grelt, forfærdeligt værk.
- John Pauls ulykke må have været et chok. - Ja, selvfølgelig.
Han slog mig aldrig som en ubesindig mand.
- Er der et problem? - Nej, nej, nej. Ikke rigtigt.
Jeg har bare et par spørgsmål.
Før vi udbetaler pengene, må vi gennemgå nogle detaljer.
Detaljer?
Vil det passe dig i morgen? Eller i overmorgen?
- Ja, men jeg skal… - Du har meget at tænke på. Undskyld.
Jeg ringer. Hvad siger du til det? Helt uformelt.
Jo, et hurtigt spørgsmål, mrs. Williams, mens jeg er her.
Hvor var du den aften, din mand døde? Jeg ved, hvor han var, men hvor var du?
Sammen med mine søstre.
Ja, selvfølgelig. Jeg har lige mødt dem alle. Livlig flok.
Jeg vil ikke forstyrre.
Det her er blot en høflighedsvisit hos en værdsat kunde i en svær tid,
som jeg har taget for meget af. Jeg snupper lige…
Jeg har langt hjem. Har du en paptallerken?
Pyt.
Serviet.
Du bor ikke i nærheden. Jeg ville have bemærket dig.
- Jeg har været i London. - Nåh, der.
Ja. Jeg kom tilbage for et års tid siden.
- Hold kæft. Det er et år siden. - Ja, tiden flyver.
- Hvad laver du så? - Jeg arbejder sammen med min bror.
Min halvbror. Det har jeg gjort i… Siden jeg kom tilbage.
Men det er ikke min drøm. Jeg spiller bas.
- Basguitar. - Du milde.
Jeg havde et band i London. Det førte mig dertil. Men vi gik i opløsning.
Exile in Babylon.
- Eksil… hvad? - Exile in Babylon.
- Hvad ler du ad? - Ikke noget. Det er bare…
Jeg forestiller mig bare alle de alvorlige sort-hvide fotos
foran Notting Hills bongbutikker…
Hvorfor gik I i opløsning? Ud over det rædsomme navn?
Brexit.
Hvis det hjælper noget, så er bassister mine yndlingsmusikere fra rytmesektionen.
Omend jeg har datet flere trommeslager. Men det skyldtes uheld.
- Men jeg har meget held i uheld. - Nå, det har du?
Nej.
Ikke rigtigt.
I hvert fald ikke længere.
- Hvad laver du selv? - Jeg er massageterapeut.
Jeg har min egen virksomhed. Den er bare lille, men…
Jeg må af sted. Men hør her…
Skal jeg ikke give dig en gratis omgang? For at råde bod på, at jeg nær dræbte dig.
- Nej, det er i orden. - Nej, kom nu. Jeg er dygtig.
Jeg er faktisk rigtig god til mit job.
Kom her.
Du bør få den repareret.
Værsgo.
Nu er vi forbundne.
SANDWICHPIGEN
Må jeg bede om det samme igen?
- Du lugter af pubtoilet. - Jeg troede, det var hundehus.
Det er begge dele nu. Så tillykke.
- Hvad er dit problem? Bliv dog voksen. - Det var rædsomt.
Sådan skal du ikke tale.
- Hvad leder du efter? - Mine piller.
Hvorfor tager du piller?
- Du aner ikke, hvor skidt det står til. - Så fortæl!
- Jeg kan ikke sluge den. Den sidder fast. - Så kør dog ind til siden, for pokker.
Du har brug for at holde lidt fri.
Vi er på randen af konkurs.
- Hvad? Hvordan? Far havde aldrig… - Bogholderi var ikke et af fars talenter.
Med den her udbetaling er forretningen færdig. Vi mister alt.
Min kone er sengeliggende. Mit første barn kommer om et par uger.
Hvis hun kommer så langt. Jeg kan ikke også miste forretningen.
- Jeg kan ikke miste den. - Vent nu lidt. Det sker ikke.
Det skal vi nok forhindre.
Hvis du mener, der er noget, så finder vi det.
Okay.
Okay. Tak.
Kors!
- Undskyld. - Grace! For pokker. Jeg bor alene.
Folk går ikke bare ind, medmindre de vil mig noget ondt.
Jeg burde have banket på.
Måltider for en. Det kan jeg også se frem til nu.
Det er sjovere, end det ser ud. Nej, det passer ikke.
- Jeg har gjort noget dumt. - Hvad?
Ham forsikringsbetjenten stillede mig en masse spørgsmål tidligere.
Han er ikke betjent, Grace.
Han er forsikringssnushane. Han er bare en klam stodder.
Han spurgte mig, hvor jeg var den aften, John Paul døde.
Jeg sagde, jeg var sammen med jer. Mine søstre.
Hvorfor… Jeg slukker lige for…
Jeg ved ikke hvorfor. Jeg gik i panik.
Han gjorde mig skidt tilpas, og jeg blev bekymret.
- Betyder det, at jeg er mistænkt? - Vent. Hvad mener du med "mistænkt"?
Det var en ulykke. Der er ingen efterforskning.
- Hvad mener du? - Jeg var alene.
Ingen kan bekræfte, at jeg sad og ventede på John Paul.
Grace, de er forsikringsmænd, som ikke vil hoste op.
- Der er ikke andet i det. Hold nu op. - Okay.
Sæt det bringer udbetalingen i fare? Jeg har ikke råd…
Vi bakker dig op.
Vi siger bare, vi var sammen med dig. Det er ikke langt fra sandheden, vel?
Vi skulle jo have været sammen den dag. Det skal nok gå. Bare rolig.
- Gud, hvor er jeg tør i munden. - Nej. Det… Undskyld. Det er Prosecco.
Med lidt vodka. Jeg holder op i morgen.
Hej. Vi har et problem. Ja. Kan du komme?
I guder.
Han er død og begravet. Han er Satans problem nu.
Sagde hun, hun var sammen med os?
Ja, hun har rettet spotlyset mod os. Så det er vores problem nu.
Pikhovedet er dødt, og vi har fået vores søster tilbage. Det er det vigtigste.
- De må ikke blande politiet ind i det. - Jeg har tre børn og skal ikke i fængsel.
- Fald nu ned. Ingen skal i fængsel. - Du ligner mor helt vildt lige nu.
For fanden, Bibi. Vi må være enige.
Og vi holder Grace ude af det her. Hun skal ikke vide, hvad vi har gjort.
Vi forholder os i ro og passer på hinanden.
- Giv mig jeres hænder. Kom nu. - Nej. Det gider jeg ikke.
Vi passer på hinanden, som vi altid har gjort.
- Ikke? - Altid.
BASERET PÅ SERIEN "CLAN" AF MALIN-SARAH GOZIN
Tekster af: Cecilie Hassenkam