Promiň.
Propána.
Ale ne.
HAJZL
To je hnus.
Madam, už budeme muset vyrazit.
Nad čím přemýšlíš?
Že asi zůstanu ve vaně.
Jdi s Rubenem. Užijte si to.
Byl to tvůj švagr, Bibi.
A ona je tvá sestra.
Potřebuje tě.
Nepotřebuje.
Už ne.
- Michaele, ne. - Ne.
Ursulo, jsi tam?
Michael si nechce sundat dres!
- Nechci. - Už jdu.
Urs! Molly, už jdeme, jo?
Aspoň sis obul slušný boty.
Ahoj.
Holčičko.
Copak je?
Máma furt jen brečí.
No, tak už to chodí.
A co ty?
Já nevím.
Furt zapomínám, že umřel. Je to špatný?
Ne. To se mi stávalo často.
Kámošům řeknu, že umřel ve spánku.
Dobře.
Tak jo, to je dobrý nápad.
Člověk neví, kdo na pohřeb dorazí.
Jak mám vědět, kolik jídla bude potřeba?
Ta představa, že je sám…
Jo, no jistě.
Chvíli jsem si zvykala.
Ale je pěkný mít ho tady.
Že jo, Blanaid?
Vypadá, že má make-up.
To taky má.
Možná tu sniž teplotu. Jen pro jistotu.
Proč je… Teda, proč jsi dala…
ZLÉ SESTRY
Vidělas ho?
Oblíkla mu pyžamo.
Pyžamo? Proč?
Aby to měl v pekle pohodlný.
Měl ho tvrdýho.
MILOSTIVÁ GRACE
Ještě naposledy nasral Grace.
Hajzl jeden mrtvej.
Priapismus není po násilné smrti neobvyklý.
Díky, zdravotní sestro. To už stačí.
Kde je Becka?
Pane na nebi.
Ježíši.
Pardon, to asi byla má vina.
- Co děláte? - Pardon.
Naráz jste tam vběhla.
Nebo to bylo schválně?
Ne, jen… Já…
- Jdu pozdě na… - Bože. Mám něco s nohou.
To je vaše.
A sakra.
Prasklý už to bylo, nebo…
- Pardon. - Děláte si srandu?
Byla jsem mimo.
A ještě něco.
Váš sendvič?
Jo.
Jsou v něm kamínky.
Cože? Ale ne.
Jeďte opatrně.
Cože?
Sakra!
Do prdele.
Dnes se modlíme za Johna Paula Williamse,
jeho milovanou ženu Grace a dceru Blanaid.
- A za jeho švagrové… - Ahoj.
…Evu, Ursulu, Bibi a Becku Garveyovy.
- Pána prosme. - Pojď.
- Prosíme tě, vyslyš nás. - Pardon.
Vzpomínáme také na naše bratry a sestry, kteří už tu s námi nejsou,
především na rodiče Grace Williamsové, Billa a Kathleen Garveyovy.
Pěknej dav.
- Pána prosme. - Kvůli Grace.
Vyslyš nás.
No na Elvise sem nepřišli.
Nyní Pánu v tichosti odevzdejme své osobní přímluvy.
CLAFFIN A SYNOVÉ POJIŠŤOVNA
Ježíši.
ŽIVOTNÍ POJIŠTĚNÍ POJISTNÝ CERTIFIKÁT
Tak jo.
Tys to ohřál v mikrovlnce?
Ne, jen… Jo, ohřál.
- Ty zvíře. - Promiň. Honička, no.
Ještě něco? Můžu tě tu na pár hodin nechat?
Na své těhotné prdeli ležím už 30 dní. Pár hodin navíc mě nezabije.
Proč pracuješ v sobotu?
Nový nárok na pojistné plnění s pár problémy.
O co jde?
Vypadáš děsně. Jsi bledý a zpocený.
No a ty jsi tlustá.
Neužeň si infarkt.
Prosím. Kdyby se ti něco stalo, ani se bez tebe nevykadím.
Ty provokatérko.
Já vím.
Netrap se.
Ničím, jo?
A nehýbej se. Rozhodně ne.
Rozbila bys nám dům.
- Chci být zase hezká. - Ty jsi hezká.
Jako krásný balon.
To je Matt.
Já vím, ale potřebuju ho. Jsme rodina. Někdy.
Ale neví, co dělá, a je to lenoch.
Thereso, poslouchej mě.
Sklapni. Četlas to?
Jen dvakrát.
No, tak ještě jednou. Ne.
Přines mi překvapení.
Dobře. Jaký?
Štěně.
Nebo chipsy.
Chipsy?
Kruci.
Vypadáš, žes spal v boudě.
Tys spal v boudě?
Tuhle noc? Ne.
Tome.
Co… Počkej, tak jít nemůžeš.
A kam?
Ona není vlčák, Tome.
Přes dvě patra izolace a koberců tě neslyší.
No, to se pleteš.
Potřebuješ sako.
- A na co? - Kvůli tomu novýmu nároku.
- Prověříme ho. - Jakýmu?
Jakýmu novýmu nároku?
Ježíši. Ta může jít do důchodu.
Jo.
Musíme tomu zabránit.
Jedeme.
Počkej.
CLAFFIN A SYNOVÉ
John Paul byl aktivním členem církve,
oddaným manželem a otcem a amatérským komikem.
Bůh dal Johnu Paulovi sílu stát se nezapomenutelným člověkem.
Poděkujme za radost, kterou celý život rozdával.
A nyní Johnův oblíbený hymnus, který vybrala Grace.
Už to nemusíš hrát.
- Pálí to. - Přijel král Vánoc.
O 6 MĚSÍCŮ DŘÍVE
Udělala jsem kapustu. Je rozvařená, jak to máte rádi. Pro tebe.
- Má oblíbená. - Bylo to schválně.
Už byla lepší.
- Ještě něco? - Dobrý.
- Máme dost. - Šunku?
Hele, Donale.
Hnutí žen. V čele stolu na obou stranách.
Spousta místa a my muži se tu mačkáme jako sardinky.
Bez urážky, Noro.
- Máš málo místa, Johne Paule? - Jak to děláš?
Máš obří dům, ale jsme tu namačkaní. Nemůžu roztáhnout lokty.
No to je fakt hrůza a děs.
Začneme bez Becky?
Řešíme, proč Eva potřebuje tak velký dům.
- Proč by stará panna… - „Stará panna?“ Slyšíte to?
Mohla bys ho prodat a dát sestrám podíl.
- Dům po rodičích neprodáme. - Eva nás tu vychovala.
Nic jiného po nich nemáme.
To on ví.
Evě se ta sentimentalita báječně hodí, že?
Jsme tu!
- Donale, vsaď se, s kým chodí. - Hola, chicas!
- Loni to byl feťák. - Byl to student.
- Ztroskotaný polský zedník? - Otec Vánoc!
- Ne. V pohodě, JP. - Jen pro zábavu.
Ahoj! Veselé Vánoce!
- Tohle je Frank. - Ahoj.
Franku, moje rodina.
- Ahoj. - Překvapivé.
- John Paul. - Frank.
- Ahoj. - Nazdárek.
- Ano? - Jak je?
Těší mě. Dáš si něco?
- Jestli můžu. - Jistě.
- Pěkné. - „Frank.“
- Neobvyklé jméno pro… - Mileniála.
Pro mileniála je neobvyklé, že?
- Opravdu? - No ano.
Zlatíčko.
No momentík. Brzdi. Nebo nakyneš jak tvá sestřenka.
Co? Dětský faldíky. Jsou běžný.
Dobrý?
Nezaplaveš si s náma zítra?
Fakt?
- Jo. - Jo. Super nápad.
- Co říkáš? Už jsi velká. - Jo.
Plavete každé Vánoce?
Jo. Jako malé jsme plavaly s rodiči, tak to zachováváme jako tradici.
Becka ti neřekla, že jsme sirotci?
Ale.
- Taky jsi to někdy zkusil? - Ne. Je moc zima.
- Koupím ti neopren. - Za 30 vteřin
- je to vlažný. - Zvykneš si.
Jako tahle. Namočíš malíček.
- Postupně. - Nejsi drzá?
- Molly, sem! - Stůj.
Sem!
Chceš soukromí?
No, jdu na záchod, JP, takže jo.
Spláchni to po mně, jo?
Ten je poslední.
Pro tebe. Od nás všech.
Pelíšek pro psa?
Cože?
Dobrý očekávání, Gracie.
Tak jo.
Kdo to balil?
Župan, co použiješ po plavání.
- Jako ten tvůj. - Jo.
Parádní.
Já myslím, že je pod stromečkem ještě jeden dárek.
Někdo byl asi letos velmi hodný.
Je pro tebe, lásko.
Ale já nepřinesla… Já myslela, že až zítra.
- Teda. - Páni.
Jak se tváří.
Ukaž mi to.
Nádhera, co?
To ano.
Tak.
Ukaž se mi.
Šťastná mamka?
- Pojď sem. - To nech na doma, jo?
Tak.
Po všem tom vzrůšu tu mám novinku.
Povídej.
Podala jsem nabídku na prostory ve městě
a po Novém roce si otevřu masážní salon.
- Hurá! - Hezky, Becko!
Připijme na otevření nového podniku během deprese a bez kapitálu.
Máme radost. A řekni si, když budeš potřebovat pomoc.
Rodiče by byli hrdí. A já jsem taky.
Skvělý. Prosím masáž.
- Tak. - Skvěle!
- Když už tu oznamujeme… - Výborný.
Taky mám novinku.
Jseš těhotná?
Co to ten debil mele?
Pokračuj, Evo.
Takže Gerald, můj šéf…
A taky můj.
A taky Johnův šéf, jasně.
Hledá nového finančního ředitele
a já se po dlouhém přemýšlení rozhodla o tu pozici ucházet.
- Super. - Jo.
Jsi skvělá. Je to tak.
- Skvěle, zlato. - Výborně.
- Super. Zasloužíš si to. - Bože.
Moje hlava!
Hlídej si to děcko!
Uklidni se, JP.
No teda…
Mamko, je čas vyrazit domů.
Připrav se.
Blanaid? Sbal si dárky.
- No… Však víte. - S tím si nelam hlavu.
- Ne. Já chci. - Pojď.
Ještě není ani devět.
- Neříkám ti, co dělat, Grace. - Říkáš.
Počkej, ne. Jen řekni, co chceš.
Tu a tam si dupni, víš?
Jsou Vánoce. Už tě skoro nevídáme.
Jakej hajzl se zeptá neplodné, jestli je těhotná?
Byl to vtip.
- Bože. - To, že byl vtip?
- Špatně to vyznělo. - Kdy se probereš?
Kdy už přestanete?
Promiňte. Já…
Omlouvám se.
- Mamko, tak pojď už. - Už jdu!
Hele, vím, že to s ním není snadné…
A že si myslíte, že je hrozný,
ale je to dobrý muž i otec a jsem s ním šťastná.
Nemůžu být šťastná?
Uvidíme se zítra na Forty Foot na plavání.
Jo. Dobře.
A užijeme si to, jo?
Tak ahoj tam.
Bláznivko.
Báječný. Skvělý.
Jestli jí zase řekne „mamko“…
Kde mám kabát, mamko?
Prosím, Johne… příští Vánoce.
- Veselé Vánoce! - Veselé Vánoce.
Je táta doma? Kde jinde by na Vánoce byl, že?
- Veselé Vánoce, Rogere. - Veselé Vánoce, Grace.
Sluší ti to.
- Veselé Vánoce i… - Veselé Vánoce.
Ústřice jako předkrm.
Jestli už předkrm máte, můžou být jen k zakousnutí.
To je moc milé, Rogere.
To je… Byly vylovené dávno?
Ale vůbec ne.
Měl jsem obědvat se sestrou, která ústřice miluje,
ale cestou z hospody ošklivě spadla.
Takže to nevyjde. A já ústřice nejím.
- Ale ne. Takže jsi sám… - Ne, to ne.
Moc milé. Veselé Vánoce.
- Vyjedeš si lodí… - Nevyjedu. Ne.
Jo. Veselé Vánoce.
Krucinál.
- Mamko! - Ano?
Ty ne. Blanaid, kde máš mámu?
Nahoře, převlíká se do plavek.
Jsou s trochou octa a šalotkou.
Letos žádný Tabasco, mamko. Tu chybu už neudělám.
Prosím.
- Dobrý? - Skvělý.
Veselé Vánoce, mamko.
Veselé Vánoce, lásko.
Máš deky?
Jo. Becks, přinesla bys je?
Namaž se.
- Jo. - A vezmi tu horkou vodu.
Jo. Nediriguj mě, jo? Nejsem tvá žena.
Jasně.
Stačí jedna termoska?
Ne, nestačí.
Pojď. Výborně.
Ve čtvrt vyndej ten chleba. Stejně se musí hodinu odležet.
Až se vrátíme, bude hotový.
- Pojď, Blanaid. - Co děláš?
Jedeme na Forty Foot. Vrátíme se co nejrychleji.
Mělas šampaňský. Nemůžeš řídit.
- Jsem v pohodě, fakt. - Ne.
Nemůžeš řídit. Mělas tolik… To je vtip?
- Ne. Jsem úplně… - Všude budou hlídky.
No tak. Zamysli se.
- Tak nás odvez ty. - To nemůžu. Taky jsem pil.
Od mala jsem plavání nezmeškala. Budu v pořádku.
Ty chceš udělat na Vánoce scénu, co?
Blanaid nebude plavat s opilou matkou v rozbouřeným moři.
To rozhodně ne.
Promiň, zlatíčko.
Jen si dělám starosti.
Ano?
„Pardon. Nedorazíme. Má vina. Moc jsem toho vypila. Bavte se. Pusu.“
Cože?
- Ten hajzl. - To teda ne. To není možný.
VYTÁČENÍ…
Nemůžu. Pardon
Asi je to možný.
Skoč, Becko!
Becko!
Sakra, to nedělej.
Hele, poplavte. Dáme si závod.
Bibi!
KOUPACÍ MÍSTO PRO PÁNY
Ahoj, Dlouhý Johne Silvere! Jak je?
Líbí?
Nedělej to.
Tvá vina. Ještě neviděl svobodnou čtyřicátnici.
Ne. Jen ještě neviděl tak obří bradavky, jako máš ty.
Co? Jseš úchylná.
Můj zadek.
Takže tak.
Jsme tu jen čtyři.
- To by rodiče ranilo. - Ještěže tu nejsou.
Proč to říkáš? Jde o jedny Vánoce.
Nejde jen o jedny Vánoce.
Přicházíme o ni.
Není jako dřív. Je čím dál tišší a ušlápnutější.
Ve stínu toho hajzla stagnuje.
- Tichá byla vždycky. - Blbost.
Proč je to blbost?
Není to pravda, Becko.
Vždycky taková nebyla. Vysává z ní život.
Ona si to nechá líbit. Když jí něco řekneš, myslí si, že závidíš.
Ona si nemysl… Ví…
Ví, že jí ne… Jenže on ji má pod palcem.
Tak musíme počkat, až umře na rakovinu nebo tak.
Ale ona bude mít to nejlepší za sebou.
Já nevím. John Paul má dnu. A ten vřed.
To s ním může seknout do deseti let.
Nebo i dřív.
- Lidi umírají pořád. - Co to má znamenat?
Co přírodě pomoct?
A budeme mít po starostech.
Často si představuju, že mu rukou prorazím hlavu
- až do mozku. - Ježíši, Bibi.
- Hodila bych ho prasatům Hurleyové. - Zakopat ho do záhonů s houbama.
Měly by z čeho růst.
Fajn! Pohrála bych si s brzdama jeho Volva.
- Kdybych to uměla. - Jo!
Konečně.
Hodit ho do hluboké vody.
Nakrmit žraloky.
Racci mu vyklovou oči.
- Ty bych mu vydloubala… - Vyhodit ho z letadla.
- Zabít toho hajzla. - Zbít ho!
Nenávidím ho!
SOUČASNOST
„Matko Boží, pros za nás hříšné nyní i v hodinu smrti naší.
Zdrávas Maria, milosti plná, Pán s tebou.
Požehnaná tys mezi ženami a požehnaný plod života tvého, Ježíš.
Svatá Maria, Matko Boží,
pros za nás hříšné nyní i v hodinu smrti naší.
Sláva Otci i Synu i Duchu svatému.
Jako byla na počátku, i nyní, i vždycky, a na věky věků.“
Odevzdáváme tedy Johna Paula Williamse zemi.
Ve jménu Otce i Syna i Ducha svatého. Amen.
Amen.
Všechno zlé už se stalo.
- Mám to. - Kromě toho.
Sbohem, lásko.
„Bůh je můj pastýř, nebudu mít nedostatek.
Pase mě na pastvách zelených, vodí mě k tichým vodám.
Duši mou občerstvuje.
Vodí mě po stezkách spravedlnosti pro jméno své.
I kdybych šel údolím stínu smrti,
nebudu se bát zlého.
Ty jsi se mnou, tvá berla a tvá hůl mě potěšují.
Prostíráš mi stůl před zraky nepřátel.
Hlavu mi mažeš olejem…“
Skončilo to.
„Dobrota a milosrdenství mě budou provázet po všechny dny.
Navěky budu přebývat u Hospodina.“
Proč musím mít na sobě sako?
Na Williamsův pohřeb.
Cože? To ne. Můžeš mě odvézt do hospody, ale tohle ne.
Ta rodina vznesla během roku čtyři nároky.
Během jednoho roku.
Něco tu nesedí. Nezaplatíme jim jen tak.
Ale co s tím uděláme?
Nenárokujou si prasklý čelní sklo.
Je mrtvej, do prdele.
Zneplatní to jen sebevražda nebo nekalý úmysl.
Jasně. Tak ten úmysl prokážeme.
Na základě čeho?
- Co je? - Hledám tu složku.
Nemá ti ji podat někdo, kdo neřídí?
- Jo. - Jo.
Najdi policejní zprávu.
Vyšetřujou to?
Ne. Nezjistili nic pozdezřelýho, ale koukni na tu fotku.
Ježíši.
Podivný úmrtí, ne?
Příbuzní dnes nebudou obezřetní.
Stačí pozorovat a naslouchat.
Kdo ví, jestli v tom jedou, ale jestli jo…
Viník většinou přijde na pohřeb.
Tak jo, Columbo.
Upřímnou soustrast.
Děkuju. Taková ztráta.
Konečně to trápení skončilo.
- Byl nemocný? - Ne.
Musím…
No…
Upřímnou soustrast.
Děkuji.
Šokující. Jak strašné úmrtí.
Gerald Fisher. Tátův šéf.
Bývalý.
Kdybych vám mohl pomoci,
klidně zavolejte.
Ale nemám vaše číslo.
To je vtip? Není tu chlast.
Když na tryzně není chlast, tak k čemu vůbec je?
K uctění Johnovy střízlivosti.
- Na veřejnosti slušňák. Doma pijan. - Není divu, že pan farář Doyle nepřišel.
- To je můj šátek. - Já vím.
Kam jdeš?
Na skleničku.
Jsi v pohodě?
Ten šátek mi vrátíš, Becko.
No co? Furt mi něco krade.
Moment. To je jejich dům.
Jo. Teď už je její.
Pěkná.
Z platu účetního.
Cítím se divně.
Protože máš tak protáhlý tělo.
Je divný nakráčet k někomu domů, ty blbe.
- S tímhle já nesouhlasím. - Hele.
Zajdeme tam, projevíme soustrast, poptáme se vdovy
a pak si můžeš dál cvičit akordy, lakovat nehty
nebo co to děláš… Nezavírejte.
Pojď.
Mrzí mě to.
Přišel jsem se rozloučit.
Ty už jdeš?
Jo, ale chtěl jsem se náležitě rozloučit.
Ahoj.
Ahoj Grace.
Která z nich je vdova?
- Těžko říct. - Tady být nemáme.
To je ona.
Upřímnou soustrast, paní Williamsová.
Thomas Claffin z Claffin a synové. To je Matthew Claffin.
John Paul u nás měl životní pojistku.
Já jsem její sestra.
Omlouvám se.
Ta podoba.
Snad to tu nechcete probírat. Hodně si vytrpěla.
Co?
Umřel člověk. Trochu respektu. Vetřel by se snad táta na nějakej pohřeb?
Bankrot by nedopustil.
- Tohle by neudělal. - Co ty víš?
Matte, promiň.
Upřímnou soustrast.
Thomas Claffin.
Jste příbuzné zesnulého?
Jo. Byl to náš švagr.
No ano. Ta podoba.
Mrzí mě to.
Jo. Ten hajzl nám bude fakt chybět.
Nechte nás, prosím. Truchlíme. Děkujeme.
Jistě.
Omluvte mě.
Mysli trochu, než něco řekneš.
Proč? Není to policajt. Jen otravnej pojišťovák.
Jo, ale co tu dělá?
Mění vzadu sud.
A snad i svoje chování, kráva jedna drzá.
To jste vy?
Jo, jsem to já. My se známe?
My se…
No, někdy…
Takže vy ráno někoho málem zabijete, a kolem oběda už o tom nevíte?
A sakra.
Ten s tím sendvičem.
Bože. Omlouvám se.
Co sendvič?
Teď vážně. Co noha?
Spíš jde o můj kříž.
No, jestli se chystáte k soudu, hodně štěstí.
Mě poroty milují.
Pěkný těsný sako.
To je bráchy.
Není moje. Nechám si ho.
- Pozvu vás? - Ne. To nemusíte.
- Zaplatím si to sám, díky. - Dobře.
A nepozvete vy mě? Jsem na mizině.
Co pijete?
Gin s tonikem. Dvojitý a light.
Můžete do té samé.
Becka.
Matt.
Upřímnou soustrast. Thomas Claffin, Claffin a synové.
John Paul u nás měl životní pojistku.
Pojistku?
Ještě jsem neprohlédla dokumenty.
Jistě. Samozřejmě. Naštěstí vám s tím pomohu.
Dovolíte?
Vejce s cibulí? Jako byste věděla, že přijdu.
Věděla?
V poslední době jste měla štěstí.
A teď tohle.
Jako třešnička na strašném, hrozném dortu.
Musela jste být z Johnovy nehody v šoku.
No samozřejmě.
Nikdy na mě nepůsobil lehkovážně.
- Je snad nějaký problém? - Ne.
Ani ne.
Mám jen pár otázek.
Než vám to vyplatíme, musíme probrat pár detailů.
Detailů?
Tak zítra? Hodí se to?
Pozítří? Řekněte si.
- Ano, ale potřebuji… - Máte toho hodně. Pardon.
Zavolám vám. Ano? Neformálně.
Vlastně mám jednu otázku, paní Williamsová.
Když už tu jsem.
Kde jste byla v době úmrtí?
Vím, kde byl John Paul, ale co vy?
Se sestrami.
No jistě. Samozřejmě.
Právě jsem je potkal. Jsou milé.
Už vás nebudu rušit.
Šlo pouze o zdvořilostní návštěvu důležité klientky v těžké době.
Už jsem vás zdržel dost. Jenom…
Mám to domů daleko.
Nemáte papírový talířek?
To nevadí.
Ubrousek.
Nebydlíš poblíž.
Určitě bych si tě všimla.
Byl jsem v Londýně.
Ve velkoměstě.
Jo. Vrátil jsem se asi před rokem.
Sakra, už je to rok.
Jo. Čas letí.
A co děláš?
No, pracuju s bráchou.
Polovičním.
Poslední… No, co jsem zpátky.
Ale není to můj cíl.
Hraju na basovku.
- Na baskytaru. - Bože.
V Londýně jsem měl kapelu, proto jsem tam byl. Ale rozpadli jsme se.
Vyhnanství do Babylonu.
Vyhnanství kam?
Vyhnanství do Babylonu.
Co je? Čemu se směješ?
Ničemu. Jen…
Představuju si ty náladový černobílý fotky před obchody s bongy v Notting Hillu…
A proč jste se rozpadli?
Kromě toho děsnýho názvu?
Kvůli brexitu.
No, z celé rytmické sekce mám baskytaru nejradši.
Ale chodila jsem s víc bubeníkama.
Nemám štěstí.
Ale mívám štěstí v neštěstí.
Vážně?
Ne.
Ani ne.
Teď už ne.
A co děláš ty?
Jsem masérka.
Mám vlastní firmu. Jen malou, ale…
Už musím jít.
Ale poslyš.
Přijď na masáž zdarma.
Za tu nehodu.
- Ne, v pohodě. Fakt. - Ne. No tak. Jsem dobrá.
Jsem v tom fakt dobrá.
Půjč mi ho.
Nech si to opravit.
Prosím.
A jsme ve spojení.
TA SE SENDVIČEM
Ještě jednou to samé prosím.
- Smrdíš jako hospodskej záchod. - Jo? Ne bouda?
Oboje. Takže gratuluju.
- O co ti jde? Už dospěj. - Ta ostuda.
Ne, tak se mnou nemluv.
- Co hledáš? - Prášky.
Jaký? Na co je bereš?
- Nevíš, jak je to zlý. - Tak mi to řekni.
- Nemůžu je polknout, zasekly se. - Prostě zastav. Ježíši.
Měl by sis vzít volno.
Hrozí nám bankrot.
Cože? Jak to? Táta nikdy…
Táta neměl talent na účetnictví, jasný?
Jestli to vyplatíme, skončili jsme.
To ti povídám. Přijdeme o všechno.
Manželka musí ležet.
Za pár týdnů se mi narodí první dítě. Jestli ne dřív. Nemůžu přijít o firmu.
- To nejde. - Počkej chvilku. Hele.
To se nestane.
Jo? To nedopustíme.
Jestli myslíš, že se na ně dá něco najít, najdeme to.
Tak jo.
Dobře.
Díky.
Ježíši!
- Promiň. - Grace!
Bože. Žiju sama.
Když sem někdo nakráčí bez pozvání, čekám, že mi chce ublížit.
Promiň. Příště zaklepu.
Jídlo pro jednoho. To mě čeká taky.
Vlastně je to zábava.
Není.
Udělala jsem hloupost.
Jakou?
Ten detektiv z pojišťovny se mě vyptával na kdeco.
Není to detektiv, Grace.
Je to pojišťováckej kretén. Otrava jeden.
Zeptal se mě, kde jsem byla, když John Paul umřel.
A já řekla, že s váma.
Se svýma sestrama.
Proč bys…
Jen vypnu tu…
Nevím proč.
Asi jsem zpanikařila. Já… On…
Cítila jsem se s ním nepříjemně a začala se bát.
Jsem snad podezřelá? No jsem?
Cože? Jak jako podezřelá?
Byla to nehoda. Neprobíhá žádný vyšetřování.
- Co jako? - Byla jsem sama.
Nikdo nedosvědčí, že jsem na Johna Paula čekala doma.
Grace! Jsou to pojišťováci, co nechtěj cálovat.
Nic víc. No tak.
Dobře.
Ale co když to ohrozí nárok? Nemůžu si dovolit…
Podpoříme tě.
Řekneme, že jsme byly s tebou. Je to skoro pravda, ne?
Měly jsme se ten den setkat. V pohodě.
Bude to dobrý. Neboj se.
- Bože, vyschlo mi v puse. - Ne. Jen… Promiň.
Jen… Je to jen prosecco.
S trochou vodky. Zítra s tím skončím.
Čau.
Máme problém.
Jo. Přijedeš?
Ježíši.
Je mrtvej. Je v zemi. Teď už je to problém satana.
Řekla, že byla s náma?
Jo, přivedla k nám pozornost.
Takže je to náš problém.
Ten hajzl je mrtvej a sestra je zase s náma. To je nejdůležitější.
- Nemůžou do toho zatáhnout poldy. - Poldy? Mám tři děti. Nemůžu do vězení.
Uklidni se.
Nikdo nejde do vězení.
Bože. Vypadáš úplně jako máma.
Krucinál, Bibi. Musíme být jednotné.
A Grace z toho vynecháme.
Nezjistí, co jsme udělaly.
Budeme klidné a budeme si pomáhat.
- Dejte mi ruce. - To neudělám.
- No tak! - Krucinál.
Budeme si pomáhat jako vždycky.
Jasný?
Napořád.
PODLE SERIÁLU CLAN OD MALIN-SARAH GOZIN
Překlad titulků: Veronika Ageiwa