GREISA
Piedod.
Ak kungs.
Ak nē.
KRETĪNS
ĪVA
Velns, cik pretīgs.
Kundze, gandrīz laiks braukt.
BIBIJA
Par ko tu domā?
Es laikam palikšu vannā.
Jūs ar Rūbenu brauciet. Izpriecājieties.
Viņš bija tavs svainis, Bibij.
Viņa ir tava māsa.
Viņai tevi vajag.
Nevajag.
Vairs ne.
- Maikl, nē. - Nē.
Ursula, tu esi tur?
Maikls nevelk nost futbola kreklu!
- Negribu! - Labi, eju!
Ursa! Mollij, mēs tūlīt braucam, skaidrs?
Vismaz svētku kurpes esi uzvilcis.
BEKA
Sveika!
Ak, pērtiķēn.
Kas ir?
Mamma raud bez apstājas.
Nu, tas ir, zini, tas ir…
Kā tu jūties?
Nezinu.
Aizmirstas, ka viņš ir miris. Tas ir slikti?
Nē. Man arī tā bija.
Draugiem stāstīšu, ka nomira miegā.
Labi.
Jauki. Lieliska doma.
Ierašanos uz bērēm nemēdz apstiprināt.
Kā lai zina, cik ēdiena gatavot?
DŽONS POLS VILJAMSS
Nespēju atstāt viņu gluži vienu.
Jā. Nē, protams.
Grūti pierast.
Jauki, ka viņš ir šeit.
Vai ne, Blāneda?
Izskatās, ka viņš ir uzkrāsots.
Viņš ir uzkrāsots.
Varbūt samazini apkuri. Katram gadījumam.
Kāpēc tu esi… Kāpēc tur ir b…
Tu viņu redzēji?
Uzvilkusi šim pidžamu.
Pidžamu? Kāpēc?
Lai ērtāk izciest mūžīgo sodību.
Viņam bija stīvais.
Atvadu sveiciens Greisai.
Beigtais kretīns.
Pēcnāves priāpisms vardarbīgā nāvē mirušajiem nav retums.
Paldies, māsiņ. Esat brīva.
Velns, kur ir Beka?
Ak kungs.
Jēziņ.
Piedodiet, šķiet, es biju vainīga.
- Ko tu dari? - Piedodiet.
Tu izlēci man priekšā.
Gribēji, lai tevi notriec?
Nē. Nē, es tikai… Es…
- Es kavēju… - Ak kungs. Kāja čupā.
Jūsu…
Vai, sasodīts.
Jau bija ieplaisājis vai…
- Piedodiet. - Tu ņirgājies?
Nesaprotu, par ko domāju.
Labi, re, kur vēl.
Jūsu sviestmaize?
Jā.
Šķiet, tajā ir grants.
Ko? Ak nē.
Uzmanieties!
Ko?
Velns!
Oi, velns!
Velns.
Aizlūgsim par Džonu Polu Viljamsu,
viņa mīļoto sievu Greisu un meitu Blānedu.
- Kā arī par viņa svainēm… - Ei.
…Īvu, Ursulu, Bibiju un Beku Gārvijām.
- Kungs, uzklausi. - Beka, tiešām.
- Kungs, uzklausi mūs. - Piedodiet.
Pieminam savus draudzes brāļus un māsas,
kas šodien vairs nav mūsu vidū,
īpaši Greisas Viljamsas vecākus, Billu un Ketlīnu Gārvijus.
Daudz publikas.
- Kungs, uzklausi. - Greisas dēļ.
Kungs, uzklausi mūs.
Jā, es arī nedomāju, ka Elvisa dēļ.
Aizlūgsim klusumā
katrs par savām vēlmēm.
KLAFINS UN DĒLI APDROŠINĀŠANA
Jēziņ!
DZĪVĪBAS APDROŠINĀŠANAS POLISE
DŽONS POLS VILJAMSS
Labi.
Nesildīji mikroviļņu krāsnī, ko?
Nē. Nē, es tikai… Jā.
- Tu esi lops. - Piedod. Steidzos, bet jā.
Tev vajag vēl kaut ko? Pāris stundiņas iztiksi?
Mēnesi sautēju savu grūtnieces pakaļu.
Diez vai pāris stundas mani nobeigs.
Kāpēc tev sestdienā jāstrādā?
Nu, zini, jauna mazliet piņķerīga prasība.
Kas noticis?
Izskaties drausmīgi. Bāls, nosvīdis.
Zini, tu esi ļoti resna.
Nenoķer infarktu.
Lūdzu. Ja ar tevi kas notiks, atceries, ka bez tevis pat pakakāt nevaru.
Ļoti neķītri.
Zinu.
Neraizējies.
Ne par ko, labi?
Un nekusties. Noteikti nekusties.
Citādi sagrausi māju.
Ilgojos būt skaista.
Tu joprojām esi skaista.
Ļoti skaista pludmales bumba.
Tas ir Mets.
Zinu, bet šoreiz man viņu vajag. Viņš ir radinieks. Reizēm.
Viņš ir nejēga un slinks maita.
Terēza, būšu bargs.
Apklusti! Šo esi lasījusi?
Tikai divreiz.
Nu tad ķeries klāt. Nē.
Atnes man pārsteigumu.
Labi. Kādu?
Kucēnu.
Vai frī.
Frī?
Nolādēts.
Izskaties kā gulējis suņubūdā.
Tu gulēji suņubūdā?
Šonakt? Nē.
Tom.
Pag, nevari braukt tādā izskatā.
Kurp braukt?
Viņa nav vācu aitu suns, Tom.
Nedzird caur divām izolācijas kārtām un paklāju.
Tu kļūdies.
Tev vajag žaketi.
- Kam man žakete? - Jaunās izmaksas dēļ.
- Tā jāizpēta. - Kāda jaunā izmaksa?
Kāda jaunā izmaksa?
Jēziņ! Ar to pietiek, lai ietu pensijā.
Jā.
Mums jādara viss, lai tas nenotiek.
Braucam!
Pagaidi.
KLAFINS UN DĒLI
Džons Pols bija aktīvs draudzes loceklis,
uzticīgs ģimenes cilvēks un komiķis amatieris.
Ar Dieva doto spēku Džons Pols bija neaizmirstams cilvēks.
Pateiksimies par prieku, ko viņš dāvāja mūža garumā.
Un nu Greisas izvēlētā Džona Pola iecienītā baznīcas dziesma.
Tev vairs nav jāizliekas.
- Karsts! - Ziemassvētku karalis ir klāt.
PIRMS SEŠIEM MĒNEŠIEM
Briseles kāposti. Pārvārīti, kā tev garšo.
Tev.
- Labi, mani iecienītie. - Ar nodomu.
Bijuši labāki.
- Kādam vēl ko? - Paldies, nē.
- Ir daudz. -Šķiņķa pietiek?
Paskaties, Donal.
Īstā emancipācija. Sēž abos galda galos.
Vietas netrūkst, bet mēs, vīrieši, saspiesti kā siļķes mucā.
Neapvainojies, Nora.
- Tev trūkst vietas, Džon Pol? - Kā tu to panāc?
Tik liela māja, bet mēs jūtamies saspiesti.
Elkoņus nevar izplest.
Nu, tas ir briesmīgi, šausmīgi, briesmīgi žēl.
Sāksim bez Bekas?
Mēs spriedām, kāpēc Īvai vajag tik lielu māju.
- Kāpēc gan vecmeita vienkārši... -"Vecmeitai"? Vecmeita, vai ziniet.
Tu varētu pārdot māju un sadalīt naudu māsām.
- Negribam pārdot vecāku māju. - Jā, Īva mūs šajā mājā uzaudzināja.
Pēdējā piemiņa. Kāpēc jāpārdod?
Viņš to labi zina.
Tikai saku, ka Īvai šis sentiments ir izdevīgs.
- Esam klāt! - Urā.
- Donal, aši saderam, ko viņa atvedusi. -Hola, chicas!
- Pagājušajos Ziemassvētkos bija narkomāns. - Students.
- Es saku "poļu celtnieks". - Ziemassvētku vecītis!
- Nē, nevajag, Džeipī. - Nu taču! Joka pēc.
Sveiki! Priecīgus Ziemassvētkus!
-Šis ir Frenks. - Sveiki!
Frenk, mani radi.
- Sveiki! - Nebūtu uzminējis.
- Un Džons Pols. - Frenks.
- Frenk. - Es tikai jokoju.
- Ak tā? - Kā iet?
Ļoti patīkami. Ēdīsi vai…
- Jā, ja pieņemsiet. - Jā.
-Ļoti jauki. -"Frenks".
-Ļoti neparasts vārds… - Mileniālim.
Mileniālim neparasts vārds, vai ne?
- Vai tad? - Man tā šķiet. Jā.
Sveika, mīlulīt!
Piebremzē. Kļūsi tikpat resna kā tava māsīca.
Ko? Tas ir bērnības tuklums. Pilnīgi normāli.
Viss kārtībā?
Rīt nāksi ar mums peldēt?
Tiešām?
- Jā. - Jā. Jauka doma.
- Labi? Esi pietiekami liela. - Jā.
Peldaties katros Ziemassvētkos?
Jā. Bērnībā gājām ar vecākiem
un tagad turpinām tradīciju, zini.
Beka nestāstīja, ka esam traģiskas bārenes?
Beidz.
- Nekad neesi peldējies? - Nē. Man ir par aukstu.
- Nopirkšu tev hidrotērpu. - Nē. Pēc pusminūtes
- kļūst pavisam tīkami. - Pierod.
Dari kā viņa. Iemērc mazo pirkstiņu.
- Drusciņ. Pa vienam pirkstam. -…kaunies.
- Mollij, te! - Stāvi!
Te!
Gribi palikt viena?
Es eju uz tualeti, Džeipī, tā ka - jā.
Nolaidīsi ūdeni, lūdzu?
Šī ir pēdējā.
Tev. No mums visiem.
Suņa gulta?
Ko?
Vienmēr turi latiņu augstu, Greisij.
Labi.
Kas to iesaiņoja?
Peldmētelis pēc peldes.
- Tāds kā tev. - Jā.
Dievīgs.
Šķiet, zem eglītes ir vēl viena dāvana.
Kāds šogad ļoti labi uzvedies.
Šī ir tev, mīļā.
Bet es nepaņēmu… Domāju, ka mēs apdāvināsimies rīt.
- Oho. - Oho.
Paskat, kāda seja.
Es gribu redzēt. Parādi.
Vai nav skaista?
Jā, ir.
Lūdzu.
Parādies.
Laimīgā māmuļa, jā?
- Panāc. - To labāk mājās, jā?
Labi.
Pēc visiem satraukumiem gribu paziņot jaunumus.
Mēs klausāmies.
Es tikko esmu rezervējusi pilsētā telpas
un jaunajā gadā atvēršu savu masāžas salonu.
- Hei! - Urā, Beka!
Tad par jauna uzņēmuma atvēršanu krīzes laikā bez līdzekļiem.
Mēs priecājamies par tevi. Saki, ja ko vajag.
Mamma un tētis lepotos. Es lepojos.
Pasakaini. Masāžu, lūdzu.
- Labi. - Vareni, Beka!
- Ja reiz visi kaut ko paziņo… - Izcili.
…man arī ir jaunumi.
Tu esi stāvoklī?
Ko tu muldi?
Turpini, Īva, mīļā.
Tātad, Džeralds, mans priekšnieks…
Un mans.
Un Džona Pola priekšnieks, protams.
Viņš meklē jaunu finanšu direktoru,
un pēc lielām pārdomām esmu pieteikusies paaugstinājumam.
- Izcili. - Jā.
Tu esi kolosāla. Oficiāli.
- Malacis, saulīt. - Pasakaini. Vareni.
- Lieliski. Pelnīti, mīļā. - Ak kungs.
K… galva!
Savaldīsi savu bērnu, lūdzu?
Savaldies, Džeipī.
Ak vai…
Māmuļ, šķiet, ir laiks. Braucam mājās.
Vāc mantiņas.
Blāneda? Savāc dāvanas.
Es tikai… Varbūt… Zini.
Par to neraizējies.
- Nē, tā vajag. Es gribu. - Beidz.
Vēl nav pat deviņi.
- Es tevi nemācu, Greisa. - Māci gan.
Pag, nē. Mēs gribam, lai pasaki, ko tu gribi.
Pārmaiņas pēc aizstāvi sevi.
Ziemassvētku vakars. Gandrīz vairs nesatiekam tevi.
Kurš kretīns jautā neauglīgai sievietei, vai viņa ir stāvoklī?
Viņš jokoja.
- Ak dievs. - Tas bija sūda joks?
- Iznāca nelāgi… - Kad tu atjēgsies?
Kad jūs mitēsieties?
Man žēl. Man ž…
Man tiešām žēl.
- Māmuļ, nāc. Ejam. - Eju!
Saprotu, ka ar viņu nav viegli, un…
un jūs neuzskatāt viņu par labu cilvēku,
bet viņš ir labs vīrs un tēvs un dara mani laimīgu.
Ļausiet man būt laimīgai?
Tiksimies rīt Fortifutā uz peldi.
Jā. Labi.
Būs jauki, vai ne?
Tiksimies!
Ķertā.
Pasakaini. Vareni.
Goda vārds, ja vēlreiz nosauks viņu par "māmuļu"…
Kur mans mētelis, māmuļ?
Lūdzu, Džon… nākamajos svētkos.
- Priecīgus Ziemassvētkus! - Priecīgus!
Tētis mājās? Kur citur Ziemassvētku dienā varētu būt?
- Priecīgus Ziemassvētkus, Rodžer! - Priecīgus svētkus, Greisa!
Tu izskaties daiļa.
- Priecīgus svētkus… - Priecīgus Ziemassvētkus!
Austeru kaste.
Uzkodām vai, ja uzkodas jau ir,
būs lielisks papildinājums.
Tu esi ļoti uzmanīgs, Rodžer.
Jā… Cik ilgi tās stāvējušas?
Nemaz.
Redziet, māsa bija apsolījusies atnākt pusdienās, viņa dievina austeres,
bet atceļā no kroga smagi krita.
Tāpēc pusdienas jāatceļ, un es pats austeres neēdu.
- Ak nē. Tātad tu esi viens… - Nē, nevajag… nē.
Tu esi ļoti uzmanīgs. Priecīgus svētkus!
- Laidīsi laivu ūdenī… - Nē, nelaidīšu. Nē.
Labi. Priecīgus!
Velns.
- Māmuļ! - Jā?
Ne jau tu.
Blāneda, kur mamma?
Augšā ģērbjas peldei.
Tātad ar lāsīti etiķa un šalotēm.
Šogad bez tabasko, māmuļ, otrreiz tādu kļūdu nepieļaušu.
Aiziet!
- Garšīga? -Ļoti.
Priecīgus Ziemassvētkus, māmuļ!
Priecīgus Ziemassvētkus, mīļais!
Segas?
Jā. Beksa, paņemsi, lūdzu?
Uzsmērē krēmu.
- Jā. - Un paķer arī termosus.
Jā. Beigsi mani komandēt? Neesmu tava sieva.
Labi.
Domā, ar vienu blašķi pietiks?
Nē, nedomāju.
Panāc šurp. Malacis.
Piecpadsmit pāri izņem putnu. Tam tāpat stundiņu jāpadziest.
Kad atgriezīsimies, būs pašā laikā.
- Nāc, Blāneda! - Ko tu dari?
Mēs braucam uz Fortifutu. Drīz būsim mājās.
Tu dzēri šampanieti. Nedrīksti braukt.
- Viss ir kārtībā. - Nē.
Tu nedrīksti braukt. Izdzēri lielu… Tu smejies?
- Nē, jūtos ideāli… - Uz visiem stūriem būs patruļas.
Atjēdzies! Padomā!
- Tad varbūt tu aizvedīsi? - Nevaru. Es arī dzēru.
Kopš bērnības neesmu izlaidusi nevienu peldi. Būs labi.
Kāpēc tu rīko traci Ziemassvētku dienā?
Nelaidīšu Blānedu sabangotā jūrā kopā ar piedzērušos māti.
Pilnīgi izslēgts.
Man ļoti žēl, sirsniņ.
Es pārāk stipri uztraucos.
Tiešām?
"Piedodiet. Netiksim. Par daudz iedzēru. Izklaidējieties. Buča, buča."
Velns, kas?
- Kretīns. - Jā. Nekā nebija. Tas nenotiks.
GREISA ZVANA…
GREISA NEVARU. PIEDODIET X
Šķiet, tomēr notiks.
Lec, Beka!
Beka!
Nedari tā, bļāviens.
Aiziet. Kura pirmā tiks krastā?
Bibij!
FORTIFUTA KUNGU PELDVIETA
Hei, Kapteini Āķi! Kā iet?
Redzi ko tīkamu?
Nevajag.
Tu esi vainīga. Viņi pirmoreiz redz brīvu sievieti pēc 40.
Nē. Viņi pirmoreiz redz tik milzīgus krūšgalus kā tev.
Patīk? Tu esi perversa.
Mana pakaļa!
Nu tad viss.
Esam palikušas četratā.
- Mamma un tētis bēdātos. - Labi, ka miruši.
Kāpēc tu tā saki? Tikai vieni Ziemassvētki.
Ne tikai vieni Ziemassvētki.
Mēs zaudējam viņu.
Viņa vairs nav tāda kā agrāk. Kļūst arvien klusāka un sīkāka.
Nav vietas tā kretīna ēnā.
- Viņa allaž bijusi klusa. - Blēņas.
Kāpēc blēņas?
Tā nav taisnība, Beka.
Agrāk viņa tāda nebija. Viņš izsūc no viņas dzīvību.
Viņa nepretojas.
Tiklīdz es ko saku, domā, ka man skauž.
Viņa nedo… Viņa zina…
Viņa zina, ka ne jau tāpēc mēs… Viņš izskalojis viņai smadzenes.
Būs jāgaida, līdz viņš nomirst ar vēzi vai ko citu.
Jā, bet viņas labākie gadi būs garām.
Nezinu. Viņam ir podagra. Un kuņģa čūla.
Ja pūtīs ceļavējš, desmit gadu laikā būs pagalam.
Varbūt pat agrāk.
Cilvēki iet bojā katru dienu.
Kāpēc tā saki?
Varbūt varētu palīdzēt dabai?
Visas mūsu raizes beigtos.
Bieži esmu gribējusi iebliezt pa galvaskausa vārīgāko vietu
- tieši smadzenēs. - Jēziņ, Bibij.
Es viņu izbarotu Hērlija cūkām.
Sadalītu gabalos apraktu viņu sēņu dobēs.
Tām būtu vairāk sūdu augšanai.
Labi! Es sabojātu viņa sūdīgā volvo bremzes,
- ja vien prastu. - Jā!
Jā, beidzot.
Iegrūstu viņu dziļā, tumšā ūdenī.
Izbarotu haizivīm.
Atstātu, lai kaijas izknābj acis.
- Es izdurtu viņam acis… - Izgrūstu no lidmašīnas.
- Nāvi kretīnam. - Nāvi kretīnam!
Ienīstu viņu, nolādēts!
TAGADNE
"Dieva Māte, lūdz par mums, grēciniekiem,
tagad un mūsu nāves stundā.
Esi sveicināta, Marija, žēlastības pilnā, Kungs ir ar Tevi.
Tu esi svētīta starp sievietēm,
un svētīts ir Tavas miesas auglis Jēzus.
Svētā Marija, Dieva Māte,
lūdz par mums, grēciniekiem, tagad un mūsu nāves stundā.
Lai slavēts Dievs Tēvs, Dēls
un Svētais Gars.
Kā sākumā,
tā tagad un mūžīgi mūžos."
Mēs atdodam Džonu Polu Viljamsu zemes klēpī
Dieva Tēva, Dēla un Svētā Gara vārdā. Āmen.
Āmen.
Viss sliktais, kas varēja notikt, ir noticis.
- Jā. Turu. - Tikai tas ne.
Ardievu, mans mīļais!
"Tas Kungs ir mans gans, man netrūks nenieka.
Viņš man liek ganīties zāļainās ganībās.
Viņš mani vada pie skaidra ūdens.
Viņš atspirdzina manu dvēseli
un ved mani pa taisnības ceļiem sava vārda dēļ.
Jebšu es arī staigāju tumšā ielejā,
taču ļaunuma nebīstos,
jo Tu esi pie manis, Tava gana vēzda un Tavs gana zizlis mani iepriecina.
Tu klāj man galdu, maniem ienaidniekiem redzot,
Tu svaidi ar eļļu manu galvu…"
Tas ir beidzies.
"Tiešām, labums un žēlastība mani pavadīs visu manu mūžu,
un es palikšu tā Kunga namā vienmēr."
Kāpēc man bija jāvelk žakete?
Braucam uz Viljamsa bērēm.
Ko? Nu nē, jā? Aizved mani uz krogu, jo es ne…
Klau, tā ģimene pērn četras reizes pieprasīja izmaksu.
Viena gada laikā.
Aizdomīgi. Nemaksāsim, ja viss nav godīgi.
Ko mēs varam darīt?
Šī nav kompensācija par saplīsušu vējstiklu.
Viņš ir pagalam, nolādēts.
Var atteikt, ja notikusi pašnāvība vai ļaunprātība.
Pareizi. Tad atradīsim ļaunprātību.
Uz kāda pamata?
- Ko tu dari? - Sniedzos pēc mapes.
Varbūt, lai to paņem kāds, kurš nav pie stūres?
- Jā. - Jā?
Atšķir policijas ziņojumu.
Tātad to izmeklē policija?
Nē. Neko aizdomīgu neatrada, bet apskati uzņēmumu.
Jēziņ!
Dīvaini tā sagaidīt galu, ne?
Radi šodien būs zaudējuši modrību.
Mums tikai jāvēro un jāklausās.
Nezinu, vai noticis kas šaubīgs, bet, ja ir,
vainīgais parasti ierodas bērēs.
Labi, detektīv.
Izsaku līdzjūtību.
Paldies. Milzīgs zaudējums.
Priecājos, ka ciešanas ir beigušās.
- Viņš slimoja? - Nē.
Man vajag…
Nu ko…
Izsaku visdziļāko līdzjūtību.
Paldies.
Šokējoši. Šaušalīga nāve.
Džeralds Fišers. Tava tēta priekšnieks.
Bijušais priekšnieks.
Sakiet, ja varu kā līdzēt.
Tikai piezvaniet.
Man nav jūsu numura.
Jūs ņirgājaties? Nav šmigas?
Ja atvadās nedod iedzert, kāpēc jārīko atvadas?
Mēs godinām Džona Pola atturību.
Cilvēkos nedzērājs. Privāti žūpa.
Nebrīnos, ka tēvs Doils neatnāca.
- Tā ir mana šalle, Beka. - Zinu.
Kur tu iesi?
Pēc kārtīga dzēriena.
Viss kārtībā? Beka?
Šalle būs jāatdod, Beka.
Ko? Viņa vienmēr pievāc manas mantas.
Pagaidi. Šī ir viņu māja.
Jā. Tagad viņas māja.
Skaista.
Turklāt par grāmatveža algu.
Nav labi.
Tāpēc, ka tu esi lempīgi garš.
Es runāju par iešanu uz svešu māju, mūjābeli.
- Es tam nepiekritu. - Klausies.
Ieiesim, izteiksim līdzjūtību, iztaustīsim atraitni,
pēc tam varēsi vingrināt akordus vai lakot kāju nagus,
vai ko nu tu dari savā būdā… Netaisiet ciet!
Nāc.
Izsaku līdzjūtību.
Zini, es gribēju atvadīties.
Tu jau aizej?
Jā, bet gribēju kārtīgi atvadīties.
Ardievu!
Ardievu, Greisa!
Kura varētu būt atraitne?
- Grūti pateikt. - Mums nevajadzētu te būt.
Tā ir viņa.
Izsaku līdzjūtību, Viljamsas kundze.
Tomass Klafins, Klafins un dēli. Šis ir Metjū Klafins.
Mēs izsniedzām Džonam Polam dzīvības apdrošināšanas polisi.
Viljamsas kundze ir mana māsa.
Piedodiet.
Ļoti līdzīgas.
Cerams, šī nav lietišķa vizīte. Viņa daudz pārcietusi.
Ko?
Cilvēks ir miris. Izturies ar cieņu.
Domā, tētis būtu ielauzies bērēs?
Viņš neļautu uzņēmumam bankrotēt.
- Viņš nebūtu tā darījis. - Kā tu zini?
Met, piedod. Met!
Izsaku līdzjūtību.
Tomass Klafins.
Esat nelaiķa radinieces?
Jā. Viņš bija mūsu svainis.
Jā. Acīmredzama līdzība.
Izsaku līdzjūtību par zaudējumu.
Jā. Mums tā kretīna ļoti trūks.
Mēs būtu pateicīgas, ja jūs netraucētu mums sērot. Paldies.
Protams.
Atvainojiet.
Varbūt pieslēdz smadzenes, pirms atver muti.
Kāpēc? Viņš nav policists. Tikai muļļa apdrošinātājs.
Jā, bet ko viņš te meklē?
Viņa palīgtelpā maina mucu.
Un, cerams, attieksmi, rupjā slampa.
Tu?
Jā, es. Esam pazīstami?
Vai mēs…
Es domāju, mēs kādreiz…
Tātad no rīta gandrīz nogalini cilvēku, bet pusdienlaikā viss jau ir kā miglā?
Oi, velns!
Sviestmaižu puika.
Ak kungs. Piedod.
Kā garšoja sviestmaize?
Nopietni, kāja nesāp?
Vairāk muguras lejasdaļa.
Ja gatavojies tiesāties, vēlu veiksmi.
Es zvērinātajiem patīku.
Glīta apžmiegta žakete.
Šī ir brāļa. Šī…
Šī nav mana. Atstāšu mugurā.
- Izmaksāt tev? - Nē, nevajag.
- Pats varu nopirkt. Paldies. - Labi.
Tad izmaksāsi man? Esmu tukšā.
Ko tu dzer?
Džinu ar toniku. Dubulto, mazkaloriju.
Glāzi vari nemazgāt.
Beka.
Mets.
Jūtu līdzi, Viljamsas kundze.
Tomass Klafins, Klafins un dēli.
Džons Pols bija apdrošinājis pie mums dzīvību.
Apdrošināšana?
Vēl neesmu izskatījusi dokumentus.
Nu, protams. Nē. Par laimi, es varu palīdzēt.
Atļausiet?
Ar olu un sīpoliem? Kā zinādama, ka ieradīšos.
Jūs zinājāt?
Jūs pēdējā laikā vajā nelaimes.
Un nu vēl šis.
Kā garnējums uz šausmīgi briesmīgas tortes.
Džona Pola nelaimes gadījums jūs droši vien šokēja.
Nu, protams.
Cik nu mums bija darīšana, viņš nešķita pārdrošs.
- Piedodiet, ir kāda problēma? - Nē.
Ne gluži.
Gribēju šo to pajautāt.
Pirms izmaksas jānoskaidro šādi tādi sīkumi.
Sīkumi?
Drīkstu pieskriet rīt? Jums būs ērti?
Parīt? Kā teiksiet.
- Jā, bet man vajadzētu… - Jums ir daudz rūpju. Piedodiet.
Es piezvanīšu. Sarunāts? Neoficiāli.
Tikai viens ašs jautājums, Viljamsas kundze,
ja reiz esmu atbraucis.
Kur jūs bijāt vīra nāves naktī?
Zinu, kur bija Džons Pols, bet jūs?
Biju kopā ar māsām.
Skaidrs. Protams.
Šķiet, tikko iepazināmies. Jestrs bariņš.
Netraucēšu jūs vairs.
Tikai gribēju grūtā brīdī apliecināt cieņu vērtīgam klientam,
ilgāk jūs neaizkavēšu. Es tikai…
Ziniet, mājas ir tālu.
Jums ir papīra šķīvis?
Nekas.
Salvete.
Tu neesi vietējais.
Citādi būtu tevi pamanījusi.
Es dzīvoju Londonā.
Ā, Lielajos Dūmos.
Jā. Atgriezos pirms gada.
Velns, jau gads.
Jā. Laiks skrien.
Ar ko nodarbojies?
Strādāju pie brāļa.
Pie pusbrāļa.
Pēdējos… Kopš atgriešanās.
Bet šis nav mans dzīves mērķis.
Es spēlēju basu.
- Basģitāru. - Ak kungs.
Man Londonā bija grupa, tāpēc dzīvoju tur, bet grupa izjuka.
Exile in Babylon.
Kā?
Exile in Babylon.
Ko? Kāpēc tu smejies?
Tāpat vien. Es tikai…
Iztēlojos drūmas melnbaltās fotogrāfijas
pie Notinghilas ūdenspīpju veikaliem, zin…
Kāpēc grupa izjuka?
Ja iemesls nebija nosaukums.
Breksita dēļ.
Zini, basisti man no ritma grupas patīk visvairāk.
Lai gan biežāk esmu satikusies ar bundziniekiem.
Vienkārši nepaveicās.
Man neveiksmēs vienmēr veicas.
Tiešām?
Nē.
Vispār ne.
Vairs ne.
Ar ko tu nodarbojies?
Esmu masiere.
Man ir savs uzņēmums. Tas ir mazs, bet…
Man jāiet.
Paklau.
Gribi bezmaksas masāžu?
Izpirkšu vainu.
- Nē, nevajag. Tiešām. - Nē. Lūdzu. Es labi strādāju.
Es tiešām labi strādāju.
Padod.
Tev tas jāsalabo.
Lūdzu.
Nu mēs esam saistīti.
SVIESTMAIŽU MEITENE
TOMASA MOBILAIS
Vēlreiz to pašu, lūdzu.
- Tu od pēc publiskās tualetes. - Jā? Domāju, ka pēc suņubūdas.
Tagad pēc abiem, apsveicu.
- Kas ir? Neesi bērns! - Tas bija pazemojoši.
Nē, nerunā tā ar mani.
- Ko tu meklē? - Savas tabletes.
Kādas tabletes? Kāpēc tu tās dzer?
- Tu nenojaut, cik viss ir slikti. - Tad izstāsti!
- Nespēju norīt, iestr… - Vienkārši…
Vienkārši apstājies. Apstājies, dieva dēļ!
Tev vajadzētu atpūsties.
Mēs esam soli no bankrota.
Ko? Kā? Tētim nebija…
Rēķināšana nebija tēta stiprā puse, skaidrs?
Ja būs jāizmaksā šī atlīdzība, firmai beigas.
Saku tev uzreiz. Mēs zaudēsim visu.
Sieva ir saistīta pie gultas.
Pēc dažām nedēļām jādzemdē.
Ja viņa tik tālu tiks. Nespēju zaudēt arī firmu.
- Nespēju zaudēt firmu. - Pagaidi. Klau.
Klau, tas nenotiks.
Jā? Mēs to nepieļausim.
Ja tu domā, ka tur var ko atrast, tad atradīsim.
Labi.
Paldies.
Jēziņ!
- Piedod. Piedod. - Greisa!
Ak kungs. Es dzīvoju viena.
Bez uzaicinājuma te nāk vienīgi tie, kam ir ļauni nodomi.
Piedod. Vajadzēja pieklauvēt.
Ēšana vienatnē. Tā ir arī mana nākotne.
Jautrāk nekā izskatās.
Vispār ne.
Es izdarīju muļķību.
Kādu?
Mani izprašņāja apdrošināšanas izmeklētājs.
Viņš nav izmeklētājs, Greisa.
Tikai apdrošināšanas okšķeris. Mūdzis.
Viņš jautāja, kur biju naktī, kad Džons Pols nomira.
Es teicu, ka pie jums.
Teicu, ka biju kopā ar māsām.
Kāpēc…
Es izslēgšu…
Nezinu, kāpēc tā teicu.
Laikam kritu panikā. Es… Viņš…
Viņš mani samulsināja, sāku uztraukties.
Es tagad esmu aizdomās turētā?
Kāda aizdomās turētā?
Tas bija nelaimes gadījums. Nekāda izmeklēšana nenotiek.
- Ko tu runā? - Bet es biju viena.
Neviens nevar galvot. Es gaidīju Džonu Polu mājās.
Greisa! Viņi ir apdrošinātāji, kas negrib maksāt.
Nekas vairāk. Attopies!
Labi.
Ja nu tas apdraudēs izmaksu? Es nevaru atļauties…
Mēs tevi atbalstīsim.
Teiksim, ka bijām kopā. Tas nav tālu no patiesības, vai ne?
Mēs grasījāmies todien satikties. Viss kārtībā.
Viss būs labi. Neuztraucies.
- Ak kungs, mute izkaltusi. - Nē. Tikai… Piedod.
Tikai… Tas ir proseko.
Ar lāsīti degvīna. Rīt atmetīšu.
Sveika!
Mums ir ķibele.
Jā. Vari atbraukt?
Jēziņ.
Viņš ir miris. Apglabāts. Viņš tagad ir sātana ziņā.
Viņa teica, ka bijusi ar mums?
Jā, un izgaismoja mūs.
Tāpēc tā ir mūsu ķibele.
Kretīns ir pagalam, esam atguvušas māsu. Tas ir svarīgākais.
Nedrīkst iesaistīt policiju.
Policiju? Man ir trīs bērni. Nevaru sēdēt cietumā.
Nomierinies.
Neviena nesēdēs cietumā.
Ak kungs. Tu tagad esi tik līdzīga mammai.
Nolādēts, Bibij. Mums visām jāturas kopā.
Un nedrīkst iejaukt Greisu.
Viņa nedrīkst zināt, ko izdarījām.
Saglabāsim mieru un sargāsim cita citu.
- Dodiet rokas. - Nē. Es nepiekrītu.
- Beidz! - Velns parāvis.
Sargāsim cita citu, kā vienmēr.
Vai ne?
Vienmēr.
PĒC BEĻĢU SERIĀLA KLANS MOTĪVIEM
AUTORE MĀLINA SĀRA GOZINA
Subtitrus tulkoja: Dace Andžāne