GREISĖ
Atleisk.
Dieve mano.
O, ne.
ŠŪDŽIUS
YVA
Kaip šlykštu.
Ponia, netrukus jau reikės eiti.
Kas vyksta?
Manau, dar pagulėsiu vonioje.
Judu su Rubenu eikite. Pasidžiaukite diena.
Jis buvo tavo svainis, Bibi.
Ji - tavo sesuo.
Jai tavęs reikia.
Nereikia.
Jau nebe.
- Maiklai, ne. - Ne.
Uršula, tu ten?
URŠULA
Maiklas nenori nusirengti savo futbolo aprangos!
- Nenoriu. - Gerai, ateinu.
Urše! Mole, mes jau išeiname, gerai?
Bent jau batai gražūs.
BEKA
Labas.
Beždžionėle.
Kaip laikaisi?
Mama visą laiką verkia.
Na, tai, supranti, normalu…
Bet kaip tu laikaisi?
Nežinau.
Vis pamirštu, kad jis miręs. Ar tai blogai?
Ne. Man irgi taip būdavo.
Kartoju savo draugams, kad jis mirė miegodamas.
Gerai.
Ką gi. Na, tai gera mintis.
Niekas neatsako, ar dalyvaus laidotuvėse.
Kaip žinoti, kiek maisto paruošti?
DŽONAS POLAS VILJAMSAS 1974 - 2022
Negalėjau pakelti minties, kad jis gulėtų vienišas.
Taip. Ne, žinoma.
Turėjo praeiti laiko, kol susitaikiau.
Bet džiaugiuosi, kad jis čia.
Tiesa, Blanede?
Atrodo, lyg jis būtų su makiažu.
Na, jis ir yra su makiažu.
Gal truputį sumažink šildymą. Dėl viso pikto.
Kodėl tu…
Matei jį?
Ji aprengė jį pižama.
Pižama? Kodėl?
Ji nori, kad amžinose kančiose jis jaustųsi patogiai.
Jam buvo pasistoję.
Paskutinį kartą pasiūlė Greisei užsikrušt.
Miręs šūdžius.
Pomirtinė erekcija dažnai pasitaiko, jei mirtis smurtinė.
Ačiū, slauge. Užteks.
Kur Beka, po velnių?
Dieve.
Jėzau.
Atleiskit, tai aš kalta.
- Ką darai? - Atsiprašau.
Išdygai tiesiai prieš nosį.
Gal nusibodo gyventi?
Ne. Ne, aš tik…
- Vėluoju į… - Dieve. Mano kojai šakės.
Čia jūsų.
Tai šūdas.
Jis jau buvo sudužęs ar…
- Atsiprašau. - Gal juokauji?
Nežinau, ką sau galvojau.
Gerai, dar šitas.
Čia jūsų sumuštinis?
Taip.
Rodos, truputį aplipo žemėmis.
Ką? O, ne.
Būkit atsargus!
Ką?
Šūdas!
O, šūdas.
Šūdas.
Šiandien pasimelskime už Džoną Polą Viljamsą,
jo mylinčią žmoną Greisę ir dukrą Blanedę.
- Drauge su jo svainėmis… - Labas.
…Yva, Uršula, Bibi ir Beka Garvėmis.
- Viešpatie, išklausyk. - Beka. Nagi.
- Prašom tavęs, Viešpatie. - Atsiprašau. Atsiprašau.
Prisiminkime mūsų brolius ir seseris Kristuje,
kurių nebėra su mumis,
ypatingai Greisės Viljams tėvus, Bilą ir Ketlin Garvius.
Nemažai žmonių.
- Viešpatie, išklausyk. - Jie atėjo dėl Greisės.
Prašom tavęs, Viešpatie.
Taip, ir negalvojau, kad jie atėjo dėl Elvio.
O dabar tyliai pasimelskime
už savo norus.
„KLAFINAS IR SŪNŪS“ DRAUDIMO BENDROVĖ
Jėzau.
GYVYBĖS DRAUDIMO POLISAS
DŽONAS POLAS VILJAMSAS
Ką gi.
Juk nešildei mikrobangų krosnelėje?
Ne. Ne, tik… Taip, šildžiau.
- Tu visai išprotėjęs. - Atleisk. Skubu, bet taip.
Dar ko reikia? Ar kelias valandas pabūsi?
Trisdešimt dienų guliu ant savo nėščio užpakalio.
Dar kelias valandas tikrai ištversiu.
Kodėl dirbi sekmadienį?
Turiu sutvarkyti kelias paraiškas ir kelis reikalus.
Kas nutiko?
Atrodai siaubingai. Visas išbalęs ir prakaituotas.
O tu tikrai stora.
Žiūrėk, kad neištiktų širdies smūgis.
Prašau. Nes jei tau kas nutiks, nepamiršk, kad nė pakakot be tavęs negaliu.
Labai jau nešvankiai kalbi.
Žinau.
Ir nesijaudink.
Dėl nieko, gerai?
Ir nejudėk. Jokiu būdu nejudėk.
Nes sulaužysi namą.
Labai noriu vėl būti graži.
Tu vis dar esi graži.
Esi labai gražus paplūdimio kamuolys.
Atėjo Metas.
Žinau, bet man jo reikia. Jis - šeimos narys. Kartais.
Jis nežino, ką daro ir yra bjaurus tinginys.
Teresa, aš pasinaudosiu savo padėtimi.
Tylėk. Skaitei šitą?
Tik du kartus.
Na, tai paskaityk dar kartą. Ne.
Parnešk man staigmeną.
Gerai. Kokią?
Šuniuką.
Arba traškučių.
Traškučių?
Šūdas.
Atrodo, lyg miegojai būdoje.
Ar miegojai būdoje?
Praėjusią naktį? Ne.
Tomai.
Ką tu… Palauk, šitoks negali eiti.
Kur eiti?
Ji - ne aviganis, Tomai.
Tikrai neišgirs tavęs per du aukštus ir kilimą.
Na, tu klysti.
Tau reikia gražaus švarko.
- Kam man gražus švarkas? - Gavom naują pretenziją.
- Reikia ją peržiūrėti. - Kokią naują pretenziją?
Kokią naują pretenziją?
Jėzau. Su tiek jau gali išeiti į pensiją.
Taip.
Turime padaryti viską, kad to nenutiktų.
Važiuojam.
Palauk.
Džonas Polas dažnai lankydavosi bažnyčioje,
buvo atsidavęs šeimos žmogus, komikas mėgėjas.
Dievas suteikė Džonui Polui jėgų būti neužmirštamu žmogumi.
Tad padėkokime už tą džiaugsmą, kurį jis skleidė visą savo gyvenimą.
O dabar, Greisės išrinktas mėgstamiausias Džono Polo himnas.
Gali nebeapsimetinėti.
- Karšta. Labai. - Kalėdų karalius atvyko.
PRIEŠ 6 MĖNESIUS
Pagaminau Briuselio kopūstų. Šiek tiek perviriau, kaip mėgsti.
Čia tau.
- Gerai, mano mėgstamiausi. - Labai, labai, labai lėtai.
Jie buvo geresni.
- Dar kas nors ko nors norite? - Ne, ačiū.
- Turime kalną maisto. - Turite kumpio? Gerai.
Pažvelk į juos, Donalai.
Štai jums ir moterų teisės. Stalo galuose.
Daugybė vietos, o mes, vyrai, sėdim kaip silkės statinėje.
Neįsižeisk, Nora.
- Tau mažai vietos, Džonai Polai? - Kaip jūs taip sugebate?
Turite didžiulį namą, bet padarote taip, kad mums būtų ankšta.
Neturiu, kur pasidėti alkūnių.
Tikrai baisi gėda.
Pradėsime be Bekos?
Kalbėjome apie tai, kam Yvai reikia tokio didelio namo.
- Kam senmergei… - „Senmergei“? Tik paklausykit, senmergei.
Galėtum parduoti šį namą ir atiduoti dalį, kuri priklauso, seserims.
- Nenorime parduoti savo tėvų namo. - Taip, Yva užaugino mus šiame name.
Tik jis ir mums teliko iš jų. Kam jį parduoti?
Jis tą žino.
Tie visi sentimentai yra labai patogūs Yvai, tik tą sakau.
- Mes jau čia! - Jė.
- Donalai, greitai pasakyk, su kuo ji. - Hola, chicas!
- Pernai per Kalėdas buvo narkomanas. - Studentas.
- „Varganas statybininkas lenkas“? - Nagi, Kalėdų Senelis!
- Ne, viskas gerai, Džeipi. - Nagi. Tik pajuokavau.
Ei! Linksmų Kalėdų!
- Susipažinkite, visi. Čia Frenkas. - Sveikučiai.
Frenkai, čia mano šeima.
- Sveikučiai. - Nebūčiau pagalvojęs.
- Ir Džonas Polas. - Frenkas.
- Frenkas. Sveiki. - Tik juokauju.
- Ar tikrai? - Kaip laikaisi?
Malonu susipažinti. Liksi vakarienės ar…
- Prašyčiau, jei tik priimsite. - Taip.
- Kokie jūs visi malonūs. - „Frenkas“.
- Labai jau neįprastas vardas… - Y kartai.
Neįprastas vardas Y kartos žmogui, ką?
- Tikrai? - Manau. Taip.
Labas, mieloji.
Atsargiau su šitais. Nes atrodysi kaip tavo pusseserė.
Ką? Tai vaikiški žandai. Visiškai normalu.
Viskas gerai?
Ar eisi rytoj su mumis paplaukioti?
Tikrai?
- Taip. - Taip. Graži mintis.
- O turėtume? Dabar esi tinkamo amžiaus. - Taip.
Einate maudytis per kiekvienas Kalėdas?
Taip. Kai buvome mažos, maudydavomės su tėvais,
tad išlaikome tradiciją.
Beka nepasakojo, kad esame vargšės našlaitės?
Eik jau.
- Nebandei? Niekada? - Ne. Man per šalta.
- Nupirksiu maudymosi kostiumą. - Nešalta. Tik 30 sekundžių,
- ir tampa gera. - Pripranti.
Daryk kaip ji. Įkišk mažąjį pirštą.
- Po truputį. Po vieną pirštelį. - …kaip drįsti?
- Mole, čionai! - Stok.
Čionai!
Nori pabūti viena?
Einu į tualetą, Džeipi, tad, taip.
Ar gali nuleisti vandenį už mane?
Paskutinė.
Čia tau. Nuo mūsų visų.
Šuns guolis?
Ką?
Nenuleisk kartelės, Greise.
Gerai.
Kas ją supakavo?
Chalatas, kad įsisuptum išsimaudžiusi.
- Kaip tavo. - Taip.
Man labai patinka.
Rodos, dar liko viena dovana po eglute.
Kažkas šiais metais turbūt buvo labai geras.
Čia tau, mano meile.
Bet aš neatnešiau… Galvojau, kad mes keisimės rytoj.
- Nieko sau. - Oho.
Pažvelkit į jos veidą.
Noriu pažiūrėti. Parodyk.
Gražu, tiesa?
Taip, tikrai.
Štai.
Leisk pažiūrėti.
Laiminga mamytė, taip?
- Ateik. - Ne prie visų, gerai?
Ką gi.
Po viso to jaudulio, turiu šiokių tokių naujienų.
Paklausykim.
Ką tik pateikiau pasiūlymą dėl studijos mieste
ir kitais metais atidarysiu savo masažo saloną.
- Ei! - Šaunuolė, Beka!
Išgerkime už naują įmonę depresijos laikotarpiu be pinigų.
Džiaugiamės už tave. Padėsim, kuo galėsim, tik pasakyk.
Mama su tėčiu didžiuotųsi. Aš irgi.
Nuostabu. Prašyčiau masažo.
- Gerai. - Šaunuolė, Beka!
- Kad jau visi kažką skelbiame… - Nuostabu.
…tai ir aš turiu naujienų.
Tu nėščia?
Kokias nesąmones kalbi, bliamba?
Sakyk, Yva, mieloji.
Taigi, mano bosas Džeraldas…
Ir mano.
Ir Džono Polo bosas, žinoma.
Jis ieško naujo finansų direktoriaus,
tad viską apgalvojusi, paprašiau paaukštinimo.
- Nuostabu. - Taip.
Tu nuostabi. Oficiali nuomonė.
- Šaunuolė, mieloji. - Fantastika. Puiku.
- Gražu. Tu to nusipelnei, mieloji. - Dieve.
Oi… mano galva!
Gal suvaldytum savo vaiką?
Pats valdykis, Džeipi.
Mano…
Mamyte, jau laikas. Važiuojam namo.
Susirink daiktus.
Blanede? Susirink dovanas.
Aš tik… Na… Suprantat.
Nesijaudink.
- Ne, viskas gerai. Aš noriu. - Eime.
Dar nėra nė devynių.
- Aš tau neaiškinu, ką daryti, Greise. - Na, aiškini.
Palauk, ne. Norime, kad pasakytum, ko tu nori.
Metas pakovoti už save.
Kūčių vakaras. Negreit tave pamatysime.
Koks šūdžius klausia moters, kuri negali turėti vaikų, ar ji ne nėščia?
Jis pajuokavo.
- Dieve. - Pajuokavo, bliamba?
- Negerai išėjo… - Kada tu pagaliau atsibusi?
O kada jūs liausitės?
Atleiskit. Aš…
Aš labai atsiprašau.
- Mamyt, nagi. Važiuojam. - Ateinu!
Klausykit, suprantu, kad su juo sunku…
ir žinau, jog negalvojat, kad jis geras žmogus,
bet jis - geras vyras, geras tėvas, ir aš su juo laiminga.
Gal galite man leisti būti laiminga?
Pasimatysime rytoj paplūdimyje.
Taip. Gerai.
Bus smagu, tiesa?
Iki.
Pamišėlė.
Fantastika. Nuostabu.
Prisiekiu Dievu, jei jis dar kartą pasakys „mamyte“…
Kur mano paltas, mamyte?
Prašau, Džonai… per kitas Kalėdas.
- Linksmų Kalėdų! - Linksmų Kalėdų.
Tavo tėtis namie? Kur dar jis galėtų būti per Kalėdas, atsakai.
- Linksmų Kalėdų, Rodžeri. - Linksmų Kalėdų, Greise.
Atrodai nuostabiai.
- Linksmų Kalėdų… - Linksmų Kalėdų.
Pradžiai - dėželė austrių.
Jei jau pradėjote užkandžius ar jau užkandote,
per daug nebus.
Tu toks rūpestingas, Rodžeri.
Taip… Kiek laiko jos išimtos?
Nė kiek.
Matai, sesuo turėjo pietauti pas mane, ir ji labai mėgsta austres,
bet grįždama iš baro ji parkrito.
Tad vienas jų tikrai nevalgysiu.
- O, ne. Tai dabar tu vienas ar… - Ne, nereikia… ne.
Labai miela. Linksmų Kalėdų.
- Veši jachtą ar… - Ne, nevešiu jachtos. Ne.
Gerai. Linksmų Kalėdų.
Šūdas.
- Mamyte! - Ką?
Ne tu.
Blanede, kur tavo mama?
Viršuje, ruošiasi eiti maudytis.
Taigi, truputėlis acto ir svogūnėlių.
Šiais metais be tabasko padažo, mamyte. Tos klaidos nekartosiu.
Imk.
- Skanu? - Labai.
Linksmų Kalėdų, mamyte.
Linksmų Kalėdų, mielasis.
Ar turite kilimėlių?
Taip. Beke, ar galėtum juos atnešti?
Išsitepk kremu.
- Taip. - Ir paimk karšto vandens buteliukus.
Taip. Gal galėtum nustoti mane siuntinėti? Aš - ne tavo žmona.
Taip.
Kaip manai, vienos gertuvės užteks?
Ne, nemanau.
Eikš. Šaunu.
Išimk duoną penkiolika minučių po. Ji turi valandą pastovėti.
Kai grįšime namo, ji bus labai skani.
- Nagi, Blanede. - Ką darai?
Mes einame į paplūdimį. Stengsimės grįžti kuo greičiau.
Tu išgėrei taurę šampano. Negali vairuoti.
- Viskas gerai, tikrai. - Ne.
Negali vairuoti. Tu išgėrei… Gal juokauji?
- Ne. Aš kuo puikiausiai… - Policija bus ant kiekvieno kampo.
Nagi. Pagalvok.
- Na, tuomet gal gali mus nuvežti? - Žinoma, negaliu. Aš irgi išgėriau taurę.
Nuo pat vaikystės važiuodavau išsimaudyti. Viskas bus gerai.
Kodėl būtinai turi iškelti sceną per Kalėdas, hm?
Neišleisiu Blanedės į banguotą jūrą su girta motina.
Tikrai ne.
Labai atsiprašau, mieloji.
Aš tik labai rūpestingas.
Ar galėtum?
„Atleisk. Mes neatvažiuosime. Aš kalta. Per daug alkoholio. Smagiai jums. Bučkis.“
Kurių galų?
- Šūdžius. - Taip. Negali būti. To nebus.
GREISĖ JUNGIAMA…
GREISĖ. NEGALIU. ATLEISK X
Rodos, tai vyksta.
Nagi, Beka!
Beka!
Nedaryk šitaip, bliamba.
Ei, nagi. Kas greičiau?
Bibi!
VYRŲ DUŠAI
Sveikas, Džoni Sidabrini! Kaip laikaisi?
Kažkas patinka?
Ne.
Tu pati kalta. Jie dar nebuvo matę vienišos moters virš 40-ies.
Ne tai. Jie nėra matę tokių milžiniškų spenelių.
Patinka? Kokia tu iškrypusi.
Eina šikt.
Na, tuomet viskas.
Likome keturiese.
- Mama su tėčiu išeitų iš proto. - Laimei, jie jau po žeme.
Kodėl taip sakai? Tik vienerios Kalėdos.
Ne tik Kalėdos.
Mes ją prarandame.
Ji pasikeitė. Tapo tyli ir kažkokia maža.
Kai esi šūdžiaus šešėlyje, negali augti.
- Ji visuomet buvo tyli. - Nesąmonė.
Kodėl nesąmonė?
Tai - netiesa, Beka.
Ji nebuvo tokia. Jis iščiulpia iš jos gyvastį.
Ji nesugeba jam pasipriešinti.
Jei kažką jai pasakai, ji galvoja, kad pavydi.
Ji negalvoja… Ji žino…
Ji žino, kad ne todėl… Jis ją veikia.
Na, teks laukti, kol jis numirs nuo vėžio ar panašiai.
Taip, bet tuomet gražiausi jos gyvenimo metai jau bus praėję.
Nežinau. Jis serga podagra. Ir turi opą.
Jei pasiseks, gal mirs per artimiausią dešimtmetį.
Gal net dar anksčiau.
Žmonės žūsta kasdien.
Ką nori pasakyti?
Noriu pasakyti, gal vertėtų šiek tiek padėti gamtai?
Ir mūsų rūpesčiai pasibaigtų.
Dažnai pagalvoju, kad norėčiau trenkti jam į tą minkštą vietą galvoje
- tiesiai į smegenis. - Jėzau, Bibi.
Aš sušerčiau jį Herlio kiaulėms.
Palaidočiau po gabalėlį ten, kur auga grybai.
Daugiau šūdo jiems augti.
Puiku! Sugadinčiau jo šūdino „Volvo“ stabdžius, jei tik
- žinočiau, kaip tą padaryt, bliamba. - Taip!
Taip, pagaliau.
Įmesčiau jį ten, kur gilu ir tamsu.
Sušerčiau jį rykliams.
Leisčiau žuvėdroms išlesti jam akis.
- Išskaptuočiau akis… - išmestum iš lėktuvo.
- Nužudyt tą šūdžių. - Nužudyt šūdžių!
Nekenčiu jo, bliamba!
DABARTIS
„Šventoji Dievo motina, melsk už mus nusidėjėlius dabar
ir mūsų mirties valandą.
Sveika, Marija, malonės pilnoji, Viešpats su Tavimi.
Tu pagirta tarp moterų,
ir pagirtas Tavo Sūnus Jėzus.
Šventoji Marija, Dievo Motina,
melsk už mus, nusidėjėlius, dabar ir mūsų mirties valandą.
Garbė Dievui - Tėvui ir Sūnui
ir Šventajai Dvasiai.
Kaip buvo pradžioje,
dabar ir visados, ir per amžius.“
Taigi, atiduodame Džoną Polą Viljamsą žemei,
vardan Dievo Tėvo, ir Sūnaus, ir Šventosios Dvasios. Amen.
Amen.
Kas tik galėjo nutikti blogo, tas jau nutiko.
- Taip. Laikau. - Išskyrus šitai.
Viso, mano meile.
„Viešpats yra mano ganytojas. Man nieko netrūksta.
Žaliose pievose mane paguldo,
prie ramių tvenkinių gano.
Jis atgaivina mano gyvastį,
veda teisumo takais, kaip dera jo vardui.
Nors einu per tamsiausią slėnį,
nebijau jokio pavojaus,
nes tu su manimi. Tavo ganytojo lazda ir vėzdas - jie mane apgins.
…padengi man stalą mano priešų matomoje vietoje,
patepi dosniai mano galvą aliejumi…“
Viskas.
„Tik gerumas ir ištikima meilė lydės mane per visas mano gyvenimo dienas,
ir aš visados gyvensiu Viešpaties namuose.“
Tai kodėl turėjau apsirengti tą gražų švarką?
Važiuojame į Viljamso laidotuves.
Ką? Negali būti, ką? Gali vežti mane į barą, bet aš ne…
Klausyk, ta šeima praėjusiais metais kreipėsi dėl draudimo keturis kartus.
Per vienerius metus.
Kažkas čia nesusiveda. Nemokėsime, jei čia kažkas nesąžininga.
Bet ką galime padaryti?
Na, juk jie nesikreipė dėl įskilusio stiklo.
Jis mirė, bliamba.
Netiktų, jei būtų savižudybė ar kas ten. Nužudymas iš išskaičiavimo?
Taip. Tuomet suraskime priežastį.
Kokiomis aplinkybėmis?
- Ką darai? - Paimsiu aplanką.
O nenorėtum, kad jį paimtų tas, kuris nevairuoja?
- Norėčiau. - Taip.
Taip, paskaityk policijos ataskaitą.
Tai policija pradėjo tyrimą?
Na, ne. Žinai, nebuvo pastebėta nieko įtartino, bet pažvelk į nuotrauką.
Jėzau.
Keistas būdas numirti, ką?
Šiandien šeima nebus labai atsargi.
Mums tereikia stebėti ir klausytis.
Kas žino, ar tai buvo žmogžudystė, bet jei buvo,
kaltininkas visuomet ateina į laidotuves.
Ką gi, Kolumbai.
Užjaučiu dėl netekties.
Ačiū. Didžiulė netektis.
Džiaugiuosi, jog kančios pasibaigė.
- Jis sirgo? - Ne.
Turiu…
Na…
Labai užjaučiu.
Ačiū.
Baisu. Siaubinga šitaip mirti.
Geraldas Fišeris. Tavo tėčio bosas.
Buvęs bosas.
Jei tik ko prireiks, sakyk.
Tik paskambink.
Aš neturiu jūsų numerio.
Gal juokaujat. Nėr gėrimų?
Jei vakarėlio pratęsime nėra gėrimų, kam tuomet tas pratęsimas?
Kad pagerbtume Džono Polo blaivybę.
Viešai jis - pradininkas. Už uždarų durų - girtuoklis.
Nenuostabu, kad tėvas Doilas neatėjo.
- Tai mano šalikėlis, Beka. - Žinau.
Kur eini?
Ieškoti padorių gėrimų.
Tau viskas gerai? Beka?
Atiduok mano šalikėlį, Beka.
Ką? Ji amžinai pasiima mano daiktus.
Palauk sekundėlę. Čia jų namas.
Taip. Na, dabar tai bus jos namas.
Neblogai.
Kaip iš buhalterio algos.
Kažkoks negeras jausmas.
Todėl, kad tavo kūnas toks keistas ir ištįsęs.
Kalbu apie tai, kad einame į kažkieno namą, avigalvi.
- Man tai nepatinka. - Žiūrėk.
Mes užeisime, pareikšime užuojautą, pakalbinsime našlę,
o tada galėsi grįžti ir toliau lavinti savo balso stygas ar lakuoti kojų nagus,
ar ką tu ten veiki toj savo lūšnoj… Palaikykit duris.
Eime.
Užjaučiu.
Atėjau atsisveikinti.
Jau išeini?
Taip, norė… bet norėjau gražiai atsisveikinti.
Viso gero.
Viso gero, Greise.
Kaip manai, kuri iš jų - našlė?
- Sunku pasakyti. - Neturėtume čia būti.
Ji.
Priimkite užuojautą, ponia Viljams.
Tomas Klafinas iš bendrovės „Klafinas ir sūnūs“. Čia - Metju Klafinas.
Džonas Polas buvo apsidraudęs gyvybę mūsų bendrovėje.
Ponia Viljams yra mano sesuo.
Atleiskite.
Jūs labai panašios.
Tikiuosi, atėjote ne reikalų aptarti. Nes jai ir taip dabar sunku.
Kas?
Mirė žmogus. Išties, turėk nors kiek pagarbos.
Manai, tėtis verždavosi į laidotuves?
Jis neleistų verslui sužlugti, tą žinau.
- Jis nebūtų to daręs. - Iš kur žinai?
Metai, atleisk. Metai.
Priimkite užuojautą.
Tomas Klafinas.
Ar jūs - mirusiojo giminaitės?
Taip. Jis buvo mūsų svainis.
Taip. Tikrai labai panašios.
Užjaučiu dėl netekties.
Taip. Mes tikrai labai ilgėsimės to šūdžiaus.
Jei neprieštarautumėte, norėtume likti vienos su savo sielvartu. Ačiū.
Žinoma.
Atsiprašau.
Gal gali prieš pradėdama kalbėti nors sekundei įjungti smegenis?
Kodėl? Jis juk ne iš policijos. Tik suknistas draudikas.
Taip, bet ką jis čia veikia?
Ji nuėjo pakeisti statinės.
Ir, tikėkimės, savo manierų, bjaurybė.
Tu?
Taip, aš. O mudu pažįstami?
Ar mes…
Ar mes kada…
Tai ryte vos nenužudai žmogaus, o per pietus jau nieko neprisimeni?
O, šūdas.
Sumuštinių berniukas.
Dieve. Atsiprašau.
Ir kaip sumuštinis?
Rimtai, kaip tavo koja?
Labiau skauda nugarą.
Na, jei ketini kreiptis į teismą, sėkmės.
Prisiekusieji mane mėgsta.
Gražus aptemptas švarkelis.
Jis mano brolio. Jis…
Jis ne mano. Tiek to, nenusirengsiu.
- Ar galiu tave pavaišinti gėrimu? - Ne, viskas gerai.
- Galiu pats nusipirkti. Ačiū. - Gerai.
Tuomet gal ir man nupirktum? Nes aš basa.
Ką geri?
Džiną su toniku. Dvigubą ir be kalorijų.
Jums nereikės plauti.
Beka.
Metas.
Priimkite užuojautą, ponia Viljams.
Tomas Klafinas iš bendrovės „Klafinas ir sūnūs“.
Jūsų vyras buvo apsidraudęs gyvybę mūsų bendrovėje.
Apsidraudęs?
Aš dar nė nemačiau draudimo dokumentų.
Na, žinoma. Ne. Todėl ir atėjau padėti.
Ar galėčiau?
Kiaušiniai su svogūnais? Rodos, manęs laukėte.
Ar laukėte?
Pastaruoju metu sėkmė nuo jūsų nusisuko.
O dabar dar šitai.
Tarsi glaistas… ant siaubingo torto.
Džono Polo nelaimė jus turbūt labai pribloškė.
Na, žinoma.
Kiek žinau, jis buvo labai atsargus.
- Atsiprašau, ar yra kažkokių bėdų? - Ne.
Ne visai.
Tik norėčiau užduoti keletą klausimų.
Prieš pervesdami išmoką, turime išsiaiškinti kelis dalykus.
Dalykus?
Ar galėčiau užeiti rytoj? Ar jums būtų patogu?
Poryt? Jūs pasakykit.
- Taip, bet man reikia… - Turite daug reikalų. Atleiskite.
Aš jums paskambinsiu. Ar gerai? Tebūnie viskas įprastai.
Tiesą sakant, noriu labai trumpai paklausti, ponia Viljams,
jei neprieštaraujat, kad jau atėjau.
Kur jūs buvote tą vakarą, kai mirė jūsų vyras?
Žinau, kur buvo Džonas Polas, bet kur buvote jūs?
Buvau su savo seserimis.
Taip. Žinoma.
Rodos, mačiau jas. Gyvas velnias.
Jau paliksiu jus ramybėje.
Tik mandagumo vizitas - reikia aplankyti klientą sunkiu metu.
Bet jau tikrai užsibuvau. Tik paimsiu…
Žinot, laukia tolimas kelias.
Gal turite popierinę lėkštelę?
Nieko tokio.
Paimsiu nosinaitę.
Tu gyveni kažkur kitur.
Rodos, nesu tavęs mačiusi.
Na, aš buvau Londone.
Didžiajame smoge.
Taip. Grįžau maždaug prieš metus.
Šūdas, jau metai.
Taip. Laikas lekia.
Kuo užsiimi?
Dirbu kartu su broliu.
Netikru broliu.
Pastaruosius… Na, kai grįžau.
Bet tai nėra mano svajonių darbas.
Aš dar groju bosu.
- Bosine gitara. - Dieve.
Londone turiu grupę, to ten ir vykau. Bet mes išsiskirstėme.
„Ištremti į Babiloną“.
Ištremti kur?
Ištremti į Babiloną.
Kas? Ko juokiesi?
Nieko. Aš tik…
Tik įsivaizduoju tas niūrias nespalvotas nuotraukas
priešais Noting Hilo tabako parduotuvėles…
Taigi, kodėl išsiskirstėte?
Jau nekalbant apie siaubingą pavadinimą.
Dėl „Breksito“.
Jei ką, bosinė gitara iš visų instrumentų man patinka labiausiai.
Teisybės dėlei turiu pasakyti, jog dažniau susitikinėjau su būgnininkais.
Bet man tiesiog nepasisekė.
Tik tos mano nesėkmės dažniausiai yra sėkmingos.
Tikrai?
Ne.
Nelabai.
Jau nebe.
O tu ką veiki?
Dirbu masažiste.
Turiu savo verslą. Nedidelį, bet…
Jau eisiu.
Bet paklausyk.
Galiu tau pasiūlyti nemokamą masažą.
Kad išpirkčiau savo kaltę.
- Ne, viskas gerai. Tikrai. - O, ne. Nagi. Aš gera.
Aš tikrai gera specialistė.
Ateik.
Turėtum jį susiremontuoti.
Štai taip.
Dabar mes turime ryšį.
SUMUŠTINIŲ MERGAITĖ
TOMAS
Gal galėčiau dar to paties?
- Dvoki kaip viešas tualetas. - Tikrai? Galvojau, šuns būda.
Na, dabar jau abiem, sveikinu.
- Kas tau yra? Suauk gi. - Tu mane įžeidinėji.
Ne, nekalbėk taip su manimi.
- Ko ieškai? - Savo vaistų.
Kokių vaistų? Kokius vaistus geri?
- Tu neįsivaizduoji, kaip viskas blogai. - Na, tai papasakok!
- Negaliu nuryti, ir tai… - Gal tu…
Gal galėtum sustoti? Sustok, dėl Dievo meilės.
Manau, tau reikia kurį laiką pailsėti.
Mes tuoj bankrutuosim.
Ką? Kaip? Tėtis niekad neturėjo jokių…
Tėtis nebuvo stiprus buhalterijoje, aišku?
Jei pervesime šią išmoką, mūsų verslui - galas.
Sakau tau. Prarasime viską.
Mano žmona - lovoje.
Mano pirmasis vaikas gims už kelių savaičių.
Jei ji dar tiek ištvers. Negaliu prarasti verslo.
- Tiesiog negaliu. - Palauk minutėlę. Ei.
To nebus.
Aišku? Neleisime, kad taip nutiktų.
Klausyk, jei manai, kad galime kažką surasti, surasime.
Gerai.
Ačiū.
Jėzau!
- Atleisk. - Greise!
Dieve mano. Aš gyvenu viena.
Žmonės neateina į mano namus nekviesti,
nebent ketina padaryti man kažką blogo.
Atleisk. Turėjau pasibelsti.
Valgai viena. Štai kas manęs laukia.
Žinok, tai smagiau nei atrodo.
Ne.
Padariau kvailystę.
Ką?
Tas detektyvas iš draudimo manęs visko klausinėjo.
Jis - ne detektyvas, Greise.
Jis - avigalvis iš draudimo. Nenormalus.
Jis paklausė, kur buvau tą vakarą, kai mirė Džonas Polas.
Pasakiau, kad su jumis.
Pasakiau, kad buvau su seserimis.
Kodėl turėtum…
Tik išjungsiu…
Nežinau, kodėl taip padariau.
Turbūt supanikavau. Aš… Jis…
Prie jo pasijaučiau kažkaip nepatogiai, susinervinau.
Ar tai reiškia, kad esu įtariamoji? Ar aš - įtariamoji?
Ką turi galvoje? Ką reiškia „įtariamoji“?
Tai buvo nelaimingas atsitikimas. Tai… Juk tyrimas nepradėtas.
- Ką nori pasakyti? - Bet aš buvau viena.
Niekas to nepatvirtins. Sėdėjau namuose ir laukiau Džono Polo.
Greise! Jie - draudikai, kurie nenori išmokėti pinigų.
Tik tiek. Nagi, liaukis.
Gerai.
O kas, jei dėl to negausiu išmokos? Negaliu leisti…
Mes tau padėsime.
Pasakysime, kad buvome su tavimi. Juk tai beveik tiesa, ar ne?
Juk ketinome kartu praleisti tą vakarą. Viskas gerai.
Viskas bus gerai. Nesijaudink.
- Dieve, man visai išdžiūvo burna. - Ne. Tik… Atleisk.
Tik… Tai - prosekas.
Su šlakeliu degtinės. Nuo rytojaus nebegersiu.
Labas.
Turim bėdą.
Taip. Gali užvažiuoti?
Jėzau.
Jis negyvas. Po žeme. Dabar jis - Šėtono galvos skausmas.
Ji pasakė, kad buvo su mumis?
Taip, ji nukreipė dėmesį į tai, ką mes padarėme.
Tad dabar tai - mūsų galvos skausmas.
Šūdžius negyvas, mes atgavome savo seserį. Tai svarbiausia.
Tegul jie negalvoja užsiundyti policiją.
Policiją? Aš turiu tris vaikus. Negaliu sėsti į kalėjimą.
Nusiramink.
Niekas nesės į jokį kalėjimą.
Dieve. Tu tokia panaši į motiną.
Po velnių, Bibi. Tereikia laikytis vieningo pasakojimo.
Ir Greisės į tai nepainiosime.
Ji negali sužinoti, ką padarėme.
Liksime ramios ir rūpinsimės vienos kitomis.
- Duokite rankas. - Ne. Aš to nedarysiu.
- Nagi! - Po velnių.
Mes rūpinsimės vienos kitomis, kaip visuomet.
Taip?
Visada.
PAGAL BELGIŠKĄ SERIALĄ „KLANAS“
SUKŪRĖ MALINA-SARA GOZIN
Išvertė Akvilė Katilienė