L'Aaron ha guanyat una bona paga extra aquest any i surt a una cartellera.
"Sé on viuràs"? El teu home fa angúnia.
Li vaig dir que no posés aquest eslògan, però amb l'entusiasme no em va fer cas.
Creu que és tan memorable que conduirà el trànsit cap al seu negoci.
Ho veig intel·ligent,
però hauria de sobresortir per tota la ciutat.
Com més alta és la persona, més hi confio.
Tindrà coses pitjors de què preocupar-se,
com que hi dibuixin un penis.
Ha passat de seguida. He fet les fotos entre neteges.
Diguem que hi ha hagut molta diversitat de genitals.
"Saludeu el meu amiguet."
- No. - Perdó.
- Ui, no dec haver-la tancat bé. - Què és?
- Efectiu. Bitllets. - Jo marxo abans que comenci a rapejar.
Em coneix molt bé.
Són quatre calés, perquè he estat fent de calculadora TI-89 amb els comptes.
- Tenim beneficis! - De debò?
Sí. Creia que trigaríem més a tenir un fons de reserva per emergències
o per fer que ploguin a fons! Sí.
Ara ho recullo, perdoneu.
Toc, toc.
No es truca així a les portes.
Ja he cobrat les últimes quatre nòmines.
Les havies perdut o te n'havies oblidat, i per què quatre?
- Per què avui? - Sempre ho he fet així.
M'estalvio tres dòlars l'any conduint al banc un cop al mes.
Que meravellós saber-ho ara.
Mira, necessito que ingressis les nòmines quan les reps.
Que estrany.
L'emergència ha arribat abans del que creia.
Disculpa, he de trucar el banc.
I saps que pots cobrar els diners amb el mòbil, oi?
Les dades costen més.
Em podries pagar en monedes de 25.
Pujaran de valor, l'erupció solar farà que bescanviem metalls preciosos.
No t'escoltis la banda ciutadana del camió de ton pare.
I ara! Seguim les normes viàries.
Bona xerrada.
Si vols reveure les d'Andy Serkis,
comença per El somni de la meva vida i passa a El Senyor dels Anells.
Com li canvia el cos, a l'homenet.
Busco aquella en què l'Adam Sandler es transforma quan canvia de sabates.
Ah, sí. És Màgia a les…
No.
Ara t'explico la trama de Con air, un segon.
- És l'Aaron de l'Aaron? - Sí, l'Aaron Noia.
He assajat què li diria un milió de vegades,
i ara m'he quedat… encallada.
Sabia que havia vist aquella cara estúpida
al costat d'un coixí "sigues la llum que et guia".
I saps què, bandarra?
No cal ser mestra de ioga per fer el gos mirant avall.
Deixa de penjar fotos fent-lo!
La segueixes a Facebook?
La vigilo des que vas dir que ho havia fet amb l'Aaron.
Em moriria si el meu Raul em posés banyes.
- Sempre et faré costat, mija. - Gràcies.
Vaig fer-me un compte fals per seguir-la.
Li he denunciat totes les publicacions durant sis mesos.
La part bona és que ets molt més gran i sàvia que ella.
- Què? - Lee Imbibo, substitueixo la Regina,
que fa vacances.
La notícia del dia és la tempesta de l'era digital.
Els experts diuen que s'esdevindrà una erupció solar
que podria aturar el servei d'Internet indeterminadament…
Sí, segur. Un món sense internet.
Mark Zuckerber es tornaria cendra? Potser el teu pare té raó sobre l'erupció.
Té una precisió del 60 % en desastres naturals,
però pel que es veu no s'adona del desastre que m'ha deixat a mi.
Ha matat un esquirol aparcant?
M'anava a inscriure a una formació professional.
Tenia els documents llestos. Havia de ser el meu moment Elle Woods.
Havia preparat l'adopció d'un chihuahua.
T'estimo, no t'enrotllis.
El meu pare no va presentar els documents de l'ensenyament a casa.
Vaig haver de dir a Chihuahuas i Muchachas
que no podia endur-me el gos, perquè no m'havia graduat.
Era l'únic de què podia fanfarronejar.
- Pots estar orgullosa de molt. - Com ara?
El cinturó negre de cinquè dan? Sí, Carlos.
La gent està superimpressionada que hagi dedicat la vida al karate.
Hi ha d'haver alguna solució.
Si passo l'examen d'entrada, em podré matricular.
- Fes això. - És per aquesta nit.
No tinc temps de repassar tot el contingut de l'institut.
No sé què fer.
Des dels natxos amb gambes, que tinc gustos de primera classe
i vull més a la vida,
fins i tot anar als natxos amb gambes del sistema educatiu:
la formació professional.
Sí, ara vindré a ingressar els diners.
Senyor, si no ve…
Ja sé que, si no, es retornaran els rebuts als proveïdors i ho evitaré.
Vol fer una enquesta?
No, no vull fer una enquesta sobre aquesta trucada.
Hola?
He fet tres classes de krav magà a l'Associació Cristiana de Joves.
Ei, estàs bé? Què ha passat?
Si vols marxar a casa…
- Vols explicar-me què passa? - No, gràcies.
Vols estar sola?
Et vindria de gust anar al Burro i agafar un bon pet?
Els dònuts poden venir?
És clar que sí.
BAR OBERT
- Cobra-m'ho a mi. - No.
Paga Blockbuster.
Vols dir que hauries de dur això? Aquí m'han robat la jaqueta.
No passa res.
Fes com si fos una bossa de mà de metall molt segura.
Vull dir, cartera.
Això no ho havia dit mai a ningú, però t'agraeixo que m'emborratxis.
És de fastigós que digui "un plaer"? És de fastigós.
No tinc res més a fer que això, anar al banc abans que tanquin.
Què t'ha passat?
La meva vida no és gens com creia que seria.
"Oh, m'encanta publicar frases inspiradores
i autofotos quan arreglo cases."
Qui fa una classe de ioga gratuïta i fot budes a totes les habitacions?
Ves a llogar el DVD al contenidor, tros de merda.
L'Aaron Noia ha vingut al videoclub?
Sé que precisament no hi ha més videoclubs,
però haver-hi pensat abans de sortir amb algú casat.
Ostres, em sap greu. Quina llauna.
Bé, per temps millors.
Collons. Com estava?
Deliciosa. En vull una altra.
Que gaudeixis Wild hogs.
Però no esperis veure-hi porcs de debò, els han exclòs completament de la pel·li.
- D'acord. - Hannah. Endevina què porto.
- Reobren Bennigan's? És el menú? - Tenen puré de patates amb bacó?
No, però…
- Eres amb mi quan ho he imprès. - Ostres, tu.
És un examen d'entrada a la formació professional.
M'he mirat les preguntes i és factible.
Hauràs de repassar algun tema, però pots aprovar-lo.
I si fas servir Google?
Et vigilen. I no puc tenir més problemes amb l'NSA.
He d'estudiar-me dotze anys amb sis assignatures per any.
Són 72 assignatures.
- Ho has calculat de pressa. - Ets més llesta del que creus.
I no estudiaràs sola.
- Nosaltres t'ajudarem. - De debò?
Sí, de debò. Et farem un Billy Madison.
Vaig tornar amb l'Aaron per l'Ali,
però quan començaré a fer les coses per a mi?
Ningú no t'avisa que l'instant d'un dia altrament molt ordinari
et pot fer qüestionar totes les decisions que has pres.
Saps què? Quan els meus pares tenien una baralla enorme,
que passava molt sovint,
la meva mare notava que estava trist i m'ho compensava
portant-me a passar un "Dia especial".
Crec que t'aniria bé un Dia especial.
La teva noia especial no treballa a la botiga de pesca?
Mira, intento ajudar-te.
Després sempre em sentia millor. I tu també t'hi sentiràs, creu-me.
Ja, és que no em sento capaç de divertir-me ara mateix.
Quan tot era obert al poble,
la mare i jo anàvem al parc d'atraccions, al parc de karts, menjàvem sense parar…
El que fes content l'home especial.
Però… Oh, vaja, el parc d'atraccions va tancar.
Per tant, sembla que seure aquí i beure és el millor que podem fer.
Hi ha moltes coses que podem fer al centre comercial.
I començarem amb música de la bona.
Quina estupidesa.
Bona actitud. De vegades la mare em venia a buscar aviat a l'escola i tot,
així que et deixo la resta del dia lliure.
- Ja havia acabat el torn. - No es mereixen.
Molt bé, som-hi.
Un clàssic del Dia especial.
CLÀSSICS DE TOCADISCS
Dominic Toretto i Luke Hobbs van a Rio de Janeiro.
Toretto marxa de Sao Paulo a les 15:00 conduint a 145 km/h,
Hobbs marxa de Sao Paulo al migdia a 105 km/h. Qui arriba abans?
Hobbs preferiria morir a obeir el límit de velocitat.
- Cert. - Per què som aquí?
El Dia especial es va al centre comercial, però ara és una clínica de metadona.
- Per sort, tenim la roba de l'Amber. - Et guardava aquestes.
L'estampat de focs artificials és tan divertit.
Ja has vingut altres cops?
- És un client habitual. - La compressió em fa sentir segur.
La mare em solia comprar un banana split a la Lleteria de la Beth Ann.
Se'l menjava plorant de plaer,
però ho va adquirir la firma Spirit Halloween.
Però té! Banana splits de bar.
Salut!
Com pot ser més dolç que un banana split real?
Els empastats.
Segona Guerra Mundial: continuació més llarga i cara de la primera,
va començar el setembre de 1939…
Ai, senyor, m'encanta!
- En Tom Hanks? - No.
- Tom Sizemore? - Qui?
- No t'inventis coses. - És una persona real.
- És famós. - Matt Damon?
A una sèrie es vestia de dona.
- Barry Pepper? - Anava a la lluna.
- Ed Burns. - Ensenyava beisbol.
- Tom Hanks! - Sí, aquest! M'encanta. Gràcies, Hannah.
A veure. Creus que això torna el canvi?
No el torna, però crec que si aconseguim la zebra sense ratlles, valdrà la pena.
Vols dir el cavall, borratxo?
Intento concentrar-me.
Dreta. Continua. A la meva esquerra. La teva. Dreta?
Esquerra i després… No, dreta i un xic a l'esquerra.
M'encanta que et trobis millor. Odio que facis de copilot.
Mira, amunt, però com si anessis avall.
Un ànec!
Aquest ànec té un penis humà?
Doncs sí que el té.
- Això demana una altra copa. - Pago jo.
Brindem pels ànecs amb penis humans!
Bé, en Rex no és humà,
però l'anatomia és la mateixa: tenim els pulmons, el cor,
el fetge, la melsa,
la vesícula biliar i el pàncrees.
Per què fa aquest soroll?
Ara toquen unes fotos.
Ah, no. Jo pago.
- Sí. - Passaré a…
- I si…? - Sí.
- Entesos. - Molt bé.
FONS DEL MÓN!
Tenim el món sencer a mà.
Què coi…? Són tot fons del centre comercial?
Que depriment.
- Oh, fem els contenidors. - D'acord.
FOTOS IL·LIMITADES PER 20 $
Ha d'estar a punt d'acabar l'examen.
- Com li deu anar? - Es mossega el llavi.
Per tant, està concentrada o menja pintallavis del Dr. Pepper.
Corre.
Actua amb naturalitat.
Ah, ei. Què has tret?
Has suspès?
Estaves molt preparada.
No has ni escrit bé el teu nom. No va amb quatre enes.
M'he paralitzat. Tenia tanta pressió.
I a la sala hi havia tant de silenci que em sentia pensar.
Ho hem fet perquè poguessis concentrar-te.
No hi estic acostumada. A casa feia els exàmens i res no canviava.
El pare cridava a la tele i cremava el sopar.
El veí tocava el clàxon. Passaven trens.
El gat tossia com al revés.
Mare de Déu.
Només parlar-ne ja em relaxo.
Moltes noies blanques m'avorreixen, tu no.
No, de fet té sentit.
Tenies tantes distraccions, que no podies amoïnar-te per l'examen.
Tant de bo pogués recrear-ho, el pare ja no mira esports
i el veí es va ofegar en un bassal fondo.
Segur que nosaltres podem recrear-ho.
Ara vinc amb el dipòsit.
Em sap greu, he tingut un imprevist.
Una emergència familiar amb diarrea.
Que estrany, també t'ha passat?
Bé, ara vinc amb tots els diners
o la majoria.
Hipotèticament,
si no tinc prou diners per als rebuts, és un gran problema entre amics?
Timmy!
Ei!
Gràcies.
No sabia que ho necessitava,
però ara que sé què és el Dia especial,
és com: sí!
- Ho necessitava. - T'entenc.
Bàsicament em va salvar de petit.
Però es va tornar estrany a mesura que creixia.
Vam passar a fer coses que ella hauria d'haver fet amb el pare.
L'esperava als vestidors mentre s'emprovava vestits,
vam anar a veure El llac dels cignes, i va estar bé.
- Una ballarina es va trencar la cama. - Ostres.
Vam fer una classe de cuina per a parelles.
- Amb ta mare? - Espera.
Pam.
No! Renoi.
Em sembla que et necessitava més que tu a ella.
- Ets com el seu maridet. - Ecs, fastigós.
Bé, potser tens raó.
Centrava l'atenció en mi per no tractar amb el pare.
En fi, he d'anar al banc…
No pots repetir això a ningú,
però les coses han sigut dures per a la vella Eliza.
Les amigues de ma filla em diuen pel meu nom
i el repugnant de Gas i Mam,
que m'assetjava cada vegada que hi anava ha parat.
De sobte.
El feminisme és estrany.
I el Linkedin una merda. No pica ningú al currículum.
Espera, com? Busques feina?
Home, m'imaginava que el dia arribaria…
Sí, és que sempre parlo de fer més,
però em sento estancada últimament.
Per això t'emprenyo perquè facis més. I mira que bé que et va tot.
Només intento seguir els meus consells.
Estàs enfadat amb mi?
La veritat, mai podria enfadar-me amb tu.
Gràcies, Mitch.
Queda't el canvi. De fet, té, els bitllets.
Jo em quedo les monedes,
pot haver-hi una erupció solar i necessitaré el coure i la plata.
Molt bé, he de pirar.
He d'anar al banc ara que encara és obert i em queden calés.
Jo he de tornar amb el paio que no tinc ganes de veure.
No deixeu l'escola, nens.
- Sí, mama! - Massa tard!
Saps què?
M'acabo d'adonar que m'he oblidat del més important del Dia especial.
Què? Havies d'anar al banc. No és important?
És important, però no tant com això.
Al banc hi puc anar demà.
Ara mateix és el Dia de les tries.
Pots triar absolutament el que vulguis.
Eliza Walker, què vols fer?
Vull que l'Aaron Noia sàpiga exactament qui soc.
Per què està tan moll aquí baix?
On és?
No la veig.
Què coi…?
Ei, Timmy.
Aarona.
- Què dius? - Aarona. És més ràpid que Aaron Noia.
No hi és.
No les tenia totes amb el teu pla. No ha vingut fa com quatre hores?
Ben jugat, Aaron Noia.
Saps que per culpa d'ella no puc anar a Costco?
Fa sis mesos que no em menjo una pasta congelada.
- Com pot ser culpa d'ella? - No en tindré a casa.
Soc una adulta.
Però, cony, m'encantaven les mostres cruixents quan hi anava.
Perdó.
Això és absurd.
Déu meu.
Soc com la teva mare.
L'Aaron Noia és la meva tu.
D'acord, estic força borratxo,
però no recordo anar al llit amb el teu home.
No, només paro atenció en ella
en lloc d'afrontar el problema real.
L'Aaron.
I és fàcil odiar-la a ella,
però és una noia qualsevol.
Ell és el meu marit.
Crec que tenia tantes ganes d'estar bé que…
no em vaig permetre mai enfadar-me amb ell.
I estic molt enfadada amb ell.
Ho he notat.
Tens la cara d'un to "vermell Ted Kennedy".
Anem.
Ja sé què vull fer.
- Ah, gategem. - Sí, demanaré un Uber.
Entesos, guardaré la capsa.
La teva beguda especial, una tassa calentíssima de Dr. Pepper.
Gràcies, per tot.
Tu pots.
En posició. Aquesta és la bona.
Acció, crispetes!
No haver-te refiat de mi. Em drogo!
El meu gat és un os malparlat de Boston. Estic preparada.
D'això en dius una passada? Pressiona! Corre!
EXAMEN D'ENTRADA
- Funciona! - Genial!
Endavant, Pistons!
Apallisseu aquests aneguets.
- Res de diminutius. - Entesos.
GRUP IMMOBILIARI HILLRIDGE D'IRON CREEK
AARON WALKER SÉ ON VIURÀS
Bona.
És més divertit del que creia.
"Sé on viuràs." És un eslògan immobiliari horrorós.
- Terrible! - Però com a dolent d'una pel·li de por,
"L'Aaron Walker sap on viuràs i com moriràs."
Molt bé.
Entre els ulls.
L'objectiu clar! M'encanta aquesta seguretat.
- Quin llançament! - Gràcies.
Són anys de practicar a les fires.
Saps que a ell no li agraden els dònuts enfarinats?
Què? És com el d'Homes de negre, un alienígena que es fa passar per humà?
Ja veus. Tampoc és que tingui abdominals per mantenir.
Ei, no tenir abdominals no és un crim. Vol dir que ets de mitjana edat.
És veritat.
Oh, bona!
- Per què tarden tant els resultats? - Ni idea, em posa nerviós.
- Vull aquesta. - El fill de la Màscara?
És l'aniversari del meu marit, toca sexe.
I només en Jamie Kennedy m'hi posa d'humor.
Òbviament, fa temps que no fem l'experiment Jamie Kennedy.
- M'enteneu? - No i ja em va bé.
- Emporta-te-la. - De franc? Segur?
- Ningú més no la vol. - Té, cinc dòlars.
- Vaja, d'acord. - Ves.
- I doncs? - He aprovat!
Entro a la formació professional.
Soc l'Elle Woods!
- Has entrat! - Bravo, nena! Ho has aconseguit!
Ei, desperta't.
Eliza.
On anem ara?
Enlloc. La meva nit s'ha acabat.
- Pots procurar que arribi bé a casa? - Sí home!
L'Steve ha dit que conduirà fins que vulguem.
- Em dic Victor. - Victor, això.
Timmy, en Victor ens suplica que no parem.
No m'importa gens.
Queden moltes més cartelleres.
Tant de bo pogués.
Vull passar més estona junts.
He de fer feina.
És clar.
Ets un gran cap.
Gràcies per avui.
No ho hauria superat sense tu, Sr. Blockbuster.
Sr. Blockbuster digues-li al meu pare.
Al McDonald's, Steve.
- Victor. - Sí, això, Victor.
- Ei. - Sento el retard. M'han entretingut.
No passa res, he raspat caps de gamba de la caixa d'hams.
Que sensual.
Ja veus.
CENTRE COMERCIAL
Tu saps com ha arribat un os al videoclub?
No.
Subtítols: Estel Marès.