EN NETFLIX-SERIE
Jag menar att nåt vi skulle identifiera
som en avancerad civilisation existerade under istiden.
Jag menar inte att de flög till månen.
Däremot att de var mycket mer avancerade
ifråga om vetenskapliga kunskaper.
Mer kunskap om jorden, mer kunskap om universum,
än vi har blivit lärda.
Och kapabla till fantastiska tekniska bedrifter,
som platsen jag är på väg till, i Kappadokien i Turkiet.
Det finns en urgammal överlevnadsbunker djupt under jorden…
…byggd för att rymma tusentals människor, inte bara några få.
Gängse historiker har länge debatterat dess syfte,
men jag tror att det kan förklara
hur den gamla förlorade civilisation jag söker efter försvann.
Det här är historien om Derinkuyu.
Jag har kommit till en region i Turkiet känd som Kappadokien.
Cirka 38 mil nordväst om de mystiska inhägnaderna i Göbekli Tepe…
GÖBEKLI TEPE TURKIET
…som medvetet grävdes ner,
för att föreviga minnet av stora katastrofer i slutet av istiden.
För miljoner år sen omstörtades regionens landskap
av en rad vulkanutbrott som efterlämnade många lager av aska,
som komprimerades och blev en mjuk stenart som kallas "tuff".
En stenart som lätt skapas av väder och vind
och skapar vad de lokala kallar "älvskorstenar".
Men en stenart som också tillät byggandet
av ett av de märkligaste storskaliga projekt
som mänskligheten nånsin har gett sig på djupt under denna mjuka stenart.
Bara några kilometer härifrån
har den mystiska dolda staden som skapades för tusentals år sen kommit i dagen.
Den är verket av en ännu oidentifierad civilisation
som tydligen drevs av rädsla.
Den stora frågan är rädsla för vad?
Den närmaste staden, Derinkuyu ser ut som en helt vanlig stad.
Men 1963, då man renoverade ett hus och slog hål i ett golv,
upptäckte man en djup tunnel som ledde till en glömd värld.
Det är svårt att fatta, när man går på denna småstads gator,
att uthugget i berggrunden under mina fötter
finns ett urgammalt, jättestort, mystiskt underjordiskt komplex.
Om ni har cellskräck, betrakta er som varnade.
Vi går ner i underjorden.
Detta är den underjordiska staden Derinkuyu.
En rad stentunnlar och kammare
som går så djupt som 85 meter under jorden…
…och skapar 18 nivåer av kammare och tunnlar.
Hela komplexet höggs ut ur klippan med handhackor.
Ett gytter av gångar,
som ibland öppnar sig till större, öppna utrymmen.
Inifrån är det omöjligt att få en uppfattning om hur stort det är.
Men huvuddelen av den underjordiska staden är kartlagd,
och om vi tar bort stenen mellan utrymmena,
kan vi se staden i genomskärning,
och den är helt förbluffande.
Det är en myrstack i mänsklig storlek, med underjordiska grottor och tunnlar
som sträcker sig över fyra kvadratkilometer.
För ventilationens skull har Derinkuyu uppåt 15 000 luftkanaler
som förbinder de övre nivåerna med ytan…
…och fler än 50 vertikala schakt
som sträcker sig ända ner till grundvattnet 85 meter under markytan…
…och ger komplexet dess namn.
Derinkuyu betyder "djup brunn".
Med sin imponerande sinnrikhet och arkitektoniska komplexitet
beräknas att Derinkuyu kunde rymma upp till 20 000 människor.
Men frågor kvarstår.
Vilka människor, när och varför?
Det är svårt att veta exakt,
för Derinkuyu är som en brottsplats där flera generationer har klampat omkring.
TURKIET SYRIEN
Många kulturer har passerat härigenom.
KAPPADOKIEN
I flera århundraden hade Kappadokien en strategiskt viktig roll
längs den legendariska Sidenvägen som förband Asien med Europa,
ända sedan Alexander den stores tid.
SIDENVÄGEN
Den turkiska forskaren Sevim Tunçdemir
är expert på Derinkuyus tunnlar och deras olika invånare.
MUSEICHEF
Regionen har varit hem för många civilisationer.
Om vi räknar upp dem kronologiskt
har vi hettiterna,
sen kom frygierna, därefter perserna,
det kappadokiska kungadömet,
och Romarriket.
Alla som passerade använde tunnlarna.
De användes ända fram till den osmanska perioden.
1400 e.Kr.
När tunnlarna först upptäcktes
fann arkeologerna artefakter som efterlämnats av tidiga kristna,
och på de djupaste nivåerna, hemliga mötesrum
uthuggna med valvtak som kyrkor.
Så ursprungsteorin,
som många historiker håller fast vid än idag,
är att tunnlarna under Derinkuyu
höggs ut av kristna på 600-talet e.Kr.
650 e.Kr.
för att gömma sig undan arabiska plundrare.
En berättelse som tilltalar västturister.
Men den är helt fel.
Senare utgrävningar visade att den underjordiska staden användes
så tidigt som 700-talet f.Kr.,
750 f.Kr.
hundratals år innan det fanns kristna här.
Vi möter detta om och om igen på arkeologiska platser runtom i världen.
En stor skylt baserad på vad arkeologerna tror sig veta,
och om och om igen är det fel.
Stämmer inte med fakta.
De vederläggs av senare utgrävningar men ändras inte ändå.
Lita inte på skyltarna. Ta själv reda på fakta.
Lita inte på de så kallade experterna.
Många kulturer använde dessa tunnlar genom århundradena,
men jag vill veta vem som påbörjade detta märkliga projekt.
Och för hur länge sen?
Historikern Hüsam Süleymangil har undersökt platsen i åratal
för att lösa mysteriet med dess ursprung.
När jag ser på Derinkuyu och dess komplexitet, är jag mystifierad.
När tror du att projektet påbörjades?
Det finns olika teorier om det…
HISTORIKER
…och ingen är vetenskapligt bevisad.
Okej.
De fann ingen skriven information.
De fann inget organiskt material för kol-14-datering.
Finns inga kol-14-dateringar?
Såvitt jag vet, finns det inte.
Så märkligt.
Så dateringen är ännu ett stort mysterium.
Jag har mina egna teorier,
men Hüsam föreslår ett datum
baserat på den äldsta kända kultur som använde grottorna.
Den troligaste teorin, som jag ser det,
är faktiskt 700-talet f.Kr.
Då var den här delen av världen
bebodd av ett folk känt som frygier,
som hotades av ett annat imperium, assyrierna.
Vi vet att en stor assyrisk armé kom från sydöst.
Frygierna såg med ren skräck på den invaderande armén.
Assyrierna var ökända för att flå fångar,
spetsa dem och bränna barn levande.
Enligt senare skildringar,
när assyrierna marscherade mot folket i den här dalen,
förvånades de av försvararnas innovativa teknik.
Frygierna kämpade mot den assyriska armén
genom gerillakrigföring
och attackerade armén på oväntade platser.
När armén började jaga dem
använde de tunnlarna som gömställen.
En väl beprövad teknik vid gerillakrigföring.
Liknande tunnlar grävdes av Viet Cong i Sydvietnam.
Afghanska rebeller gjorde likadant
för att gömma sig från överlägsna sovjetiska och sen amerikanska trupper.
Den officiella inställningen
att frygierna grävde ut tunnlarna som en hemlig militärbas
verkar stödjas av en av komplexets smartare kännetecken…
…massiva stenskivor som kan rullas på plats
och försegla passagerna.
Dessa rulldörrar har en diameter på upp till 1,5 meter
och kan väga upp till 500 kg.
På insidan har stenskivan ett hål.
Om man stoppar i en mindre sten som handtag kan man stänga till dörren
och skapa en jämn, ogenomtränglig barriär på utsidan.
Men skapade frygierna verkligen dessa sinnrika dörrar,
eller fanns de redan här?
De är uthuggna ur samma komprimerade aska
som älvskorstenarna.
Samma mjuka stenart som gjorde det möjligt att alls gräva ut komplexet.
De är förseglingsbara dörrar som skiljer varje nivå från en annan,
och kräver sofistikerad teknik för att få på plats.
Men stenen är mjuk,
och beslutsamma anfallare med släggor och huggmejslar
kunde lätt ha tagit sig igenom
och gjort all ansträngning med megaliterna meningslös.
Jag undrar om de alls var ämnade att hålla mänskliga anfallare ute.
För mig ser de mindre ut som försvarsfortifikationer
och mer som ett smart sätt att skapa avskildhet
eller hindra att eld sprider sig.
Även om platsen först byggdes som en militär installation,
varför gräva den här ute?
Här fanns inget att försvara.
Det fanns inga bosättningar
ovan jord i Derinkuyu förrän 1830.
Tanken att folk gömde sig här från invaderande arméer
verkar inte logisk för mig.
När en invaderande armé intar ett territorium,
kommer de för att ta, behålla och ockupera det.
De behöver bara blockera utgångarna och vänta tills man dör av svält.
Så den tanken är inte logisk alls.
Jag anser att forskningen går för långt
när man talar om 700-talet f.Kr.
för att det var de tidigaste dateringarna vi känner till.
Okej.
Men vi vet inte säkert att de höggs ut då.
Det kanske redan var gjort.
Möjligt, det är ännu ett mysterium.
-Det är den mest troliga teorin… -Ja.
…inte den enda rätta.
Dateringen av underjordsstaden
är så osäker som en arkeologisk datering kan vara.
Alla föreslagna dateringar härrör från användning av bygget olika tider.
Att jag bor i ett hus idag
betyder inte att det byggdes strax innan.
Det är en tanke som låter mig ifrågasätta den officiella dateringen här.
Kan de vara äldre,
mycket äldre, än den accepterade teorin säger?
Och var skälet till deras bygge inte att gömma sig från en invaderande armé,
utan att gömma sig från nåt annat?
På de äldsta nivåerna, de som är närmast markytan,
verkar kamrarna inte konstruerade för försvar,
utan för vardagsliv.
Den underjordiska staden organiserades för mänskligt boende.
Med andra ord, för dagligt liv.
Och för detta fanns alla resurser tillgängliga.
Från köket, till skafferiet, till boendeytan.
Det finns delar som vi vet användes till matlagning,
och vi vet att de skapade små skorstenar.
I entrévåningarna finns rum som kallas stallar.
Djur var säkert folkets mest värdefulla ägodelar.
Ett område har även identifierats som en vinkällare,
där druvorna krossades.
Faktiskt skulle tunnlarna vara utmärkta vinkällare.
Temperaturen är behaglig,
oavsett hur varmt eller kallt det är ovan jord.
Maten höll sig färsk längre här nere.
Det är tydligt att Derinkuyu skapades för en betydande befolkning.
En underjordisk bunker.
CHEYENNE MOUNTAIN-KOMPLEXET USA
Tänk på alla moderna exempel
där människor har skapat stora underjordiska levnadsrum.
Cheyenne Mountain-komplexet i Colorado.
Dixia Cheng-nätverket av tunnlar under Beijing.
Presidentens nödcentral under Vita huset.
Inga av dessa byggdes som skydd mot invaderande arméer.
De byggdes som tillflyktsorter,
för att bevara livet om en fara hotade från ovan.
Jag tror att det var precis så…
…i Derinkuyu.
Jag tror också att bunkern skapades mycket tidigare
än arkeologerna vill överväga.
Det finns saker som tyder på
att Derinkuyu kan gå ända tillbaka till sista istiden.
Det rör märkena som lämnats av stenhackor
på väggarna i Derinkuyu.
Bara en kilometer utanför Derinkuyu
fann turkiska arkeologer som grävde ut en urgammal flodbädd
många stenhackor och stenverktyg
från omkring 9 500 f.Kr.,
slutet av sista istiden.
Samma sorts redskap
som formade Derinkuyus ytligaste och äldsta kammare.
KARAHAN TEPE TURKIET
Tänk på den halvt underjordiska kammaren vid Karahan Tepe,
mindre än 50 mil härifrån,
med dess pelare som är mycket lika
de naturliga älvskorstenarna i Kappadokien.
Eftersom ingen förnekar
att denna kammare höggs ut i slutet av sista istiden,
kan Derinkuyu mycket väl
ha skapats ungefär samtidigt.
Derinkuyu avslöjar sitt djup och komplexitet,
och det är svårt att ignorera storskaligheten i företaget
och den enorma arbetsinsatsen för att hugga ut tunnlarna.
Det som gör denna tekniska bedrift ännu märkvärdigare är
att detta inte är den enda underjordiska staden i Kappadokien.
2013 fann byggarbetare av en slump
ännu en serie tunnlar vid Nevşehir,
27 kilometer bort.
De fann en underjordisk stad som var ännu större än Derinkuyu.
Sen dess har fler underjordiska städer upptäckts.
TURKIET SYRIEN
Sanningen är att här i Kappadokien…
KAPPADOKIEN DERINKUYU
…har arkeologer funnit 36 sådana underjordiska städer.
Och om vi räknar dem med bara två nivåer
stiger antalet till 200.
I en av dessa underjordiska städer, bara åtta km från Derinkuyu,
finns en fantastisk hemlighet.
Tunnlarna vid Kaymakli går åtta våningar ner,
över en areal ännu större än Derinkuyu.
Baserat på antalet förvaringskamrar inhuggna i väggarna
tror arkeologerna att bunkern kunde ha 3 500 personer boende här.
Men det mest fantastiska med Kaymakli finns tre våningar ner.
En underjordisk tunnel som löper långt i fjärran.
Den är oframkomlig idag,
men en del menar att denna tunnel sammanbinder Kaymakli och Derinkuyu.
Fågelvägen är avståndet cirka åtta km.
Arkeologerna har faktiskt bekräftat
att minst sex andra underjordiska komplex i Kappadokien
är sammanbundna genom liknande passager.
För mig förändrar detta allt.
Dessa underjordiska labyrinter är inte isolerade, enskilda bunkrar,
utan del av ett massivt och utbrett projekt
som rör dussintals liknande platser i regionen.
KAPPADOKIEN
Bara en högmotiverad kultur skulle ge sig i kast med en sån uppgift.
Vilket hot kunde vara så förkrossande
att det får ett helt folk,
kanske hundratusentals människor, att hugga ut ett nytt liv under jord?
Det måste finnas en annan förklaring till platserna
som är mer logisk än hotet från invaderande arméer.
Svaret kan ligga i en av regionens allra äldsta myter,
som går tusentals år tillbaka till zoroasterna.
Dessa är några av Kappadokiens berömda dansande dervisher.
Trogna anhängare av en religion som kallas sufism.
En av de få kvarlevorna av den gamla kulturen zoriastrianism.
Den forna persiska profeten Zarathustra grundade vad som vissa menar
är världens äldsta kontinuerligt utövade religion.
Dess heliga texter talar om en underjordisk stad, precis som Derinkuyu,
och berättar varför den skapades och av vem.
Zarathustra talade om den förste kungen och civilisationens grundare,
en man vid namn Yima.
En dag när Yima var vid en flod,
uppenbarade sig den store guden Ahura Mazda med en varning.
Inte om en översvämning, utan om en dödlig vinter.
Han sa åt Yima att bygga en vara, en enorm underjordisk tillflykt.
Dit skulle han föra de bästa männen, kvinnorna och djuren,
två av varje slag.
Yima måste lagra frön av varje träd och frukt,
och skapa ett outtömligt förråd tills den dödliga vintern hade passerat.
Jo, och den heliga texten säger också
att den dödliga vinterns början skulle förebådas av en orm i skyn.
Denna påstått mytiska vara
låter mycket som de underjordiska städerna här i Kappadokien.
Men gängse historiker vägrar att se kopplingen.
Yima-myten är ännu en av dessa myter
som är betydelselösa enligt arkeologerna,
trots att den talar om en annalkande hemsk vinter.
Och precis som geologerna bekräftar
att det fanns en period med stora översvämningar under Yngre dryas,
som påminner om de som beskrivs i myterna,
noterade de också att temperaturerna sjönk kraftigt efteråt.
Verkligen en dödlig vinter.
Och sen detaljen som kopplar den annalkande vintern
till ankomsten av en stor orm ur skyn,
likt de ormar vi stöter på i de gamla aztekmyterna,
eller irokesernas myter.
Ormar kopplas alltid till världsvida katastrofer.
Jag påminns också om pelarna vid Göbekli Tepe
med inristade avbildningar av ormar som verkar regna ner från himlen.
Eller ormen som är inetsad i Maltas stora tempel vid Ġgantija.
Eller Serpent Mound i Nordamerika.
Arkeologer kopplar förstås inte samman de gamla symbolerna och traditionerna
från skilda håll runt jorden med varandra…
XOCHICALCO MEXIKO
…ännu mindre en enda händelse.
Men nu har vi sett hur olika och påstått orelaterade strukturer
från runtom i världen
verkar ha varit delaktiva av ett arv med mycket gammal kunskap.
Ett delat arv av okänt ursprung.
Den förbluffande indikationen är att under istiden,
en avancerad civilisation, med inflytande över hela jorden,
samexisterade med jägare-samlare som vi vet fanns då.
En civilisation som förstördes
i de mystiska katastroferna under Yngre dryas.
Kan alla referenser till ormar också ingå i detta arv?
En varning efterlämnad av överlevare.
Vad det handlar om för mig är att vi människor är en art med minnesförlust.
Vi har fått såna hjärnskakningar av katastroferna
i slutet av sista istiden,
att vi har glömt ett viktigt kapitel av vår egen historia.
Det kan vara allvarligt, för liksom så många av dessa myter,
slutar en senare berättelse om Yima med en tydlig varning från gudarna
om att en liknande katastrof skulle återvända.
Kan det ske?
Länge var det ett mysterium vad som utlöste översvämningarna,
bränderna och istiden efter Yngre dryas,
men nya geologiska bevis antyder en hemsk möjlighet.
Bevis som är synliga än idag
i det ärrade landskapet av det förhistoriska Amerika,
dit jag är på väg härnäst.
Jag är rätt övertygad om att ursprunget till ormsymboliken
har att göra med de ormar i skyn
som vi kallar kometer.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson